ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1438/21 Справа № 181/66/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000294 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_9 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Преображенка Межівського району Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта неповна середня, не працює, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонерка, має третю групу інвалідності загального захворювання по зору, раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Строк відбування покарання вирішено обчислювати з дня фактичного затримання.
Вирішено долю речових доказів у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом кваліфіковано ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 , 30.11.2020 року близько 00 години 50 хвилин, разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , знаходились у вітальній кімнаті будівлі їхнього житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де спілкувались та вживали спиртні напої.
Того ж дня, близько 00 годин 55 хвилин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті ревнощів виникла словесна сварка, в ході якої останній наніс один удар долонею правої руки в область лівої щоки ОСОБА_7 . Після цього у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , тобто умисних, тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння за вказаних мотивів.
В подальшому, ОСОБА_7 , не маючи наміру на умисне вбивство ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний, злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з мотивів ревнощів, діючи умисно, зважено, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, стоячи обличчям один навпроти одного, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою умисного, протиправного спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 схопила правою рукою кухонний ніж, який знаходився на столі та передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння та бажаючи їх настання, маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , із значною силою нанесла зазначеним ножем один удар тичком в область передньої частини шиї потерпілого ОСОБА_10 .
Своїми злочинними, умисними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні шиї вище яремної ямки на 1,5-2 см. З пошкодженням передньо-лівої стінки правої загальної сонної артерії.
Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні шиї вище яремної ямки на 1,5-2 см. З пошкодженням передньо-лівої стінки правої загальної сонної артерії могло утворитися від дії плоского колото-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа.
Вищезгадані тілесні ушкодження по своєму характеру відносяться до категорії тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки (ст. 75 КК України) та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена зазначає, що вона щиро розкаялася у вчиненому, та станом на теперішній час законному представникові потерпілого відшкодовано частину коштів, витрачених на лікування потерпілого у сумі 20 000 грн., та в подальшому буде відшкодована решта сума.

В апеляційній скарзі законний представник потерпілого просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги законний представник потерпілого зазначає, що обвинувачена визнала свою провину, щиро кається та робить належні висновки, нею відшкодовано частину коштів, витрачених на лікування у сумі 20 000 грн.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачена та її захисник просили задовольнити апеляційні скарги обвинуваченої та законного представника потерпілого в повному обсязі.
У судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та законного представника потерпілого та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Від законного представника потерпілого надійшло клопотання, в якому він просив розглядати справу за його відсутності, просив його апеляційну скаргу задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, правильність кваліфікації її дій відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, вказані обставини не оскаржуються в апеляційних скаргах, тому апеляційному перегляду не підлягають.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України судом не встановлено і в апеляційних скаргах обвинуваченої та законного представника потерпілого також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував характер скоєного нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, позицію законного представника потерпілого.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції враховано обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винна перебуває (перебувала) у сімейних або близьких відносинах, обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, а також даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, довідками Межівської центральної районної лікарні підтверджується, що ОСОБА_7 на обліку у лікарянарколога та лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога, має III групу інвалідності по зору, виявила байдужість з приводу призначеного їй покарання, мотивуючи це тим, що для неї життя вже закінчилось, а також з урахуванням думки законного представника потерпілого, який висловив свою позицію з приводу призначення обвинуваченій покарання у вигляді реального позбавлення волі, зазначив, що стан потерпілого на сьогодні дуже важкий, він фактично став інвалідом в молодому віці, потрібен значний час на його реабілітацію та великі кошти, які обвинувачена добровільно ще не відшкодувала і не цікавилась станом здоров`я потерпілого, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченої та її ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, даним про особу обвинуваченої. Підстав для застосування більш м`якого покарання, із застосуванням положень ст. 75 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Посилання в апеляційних скаргах на те, що обвинувачена щиро розкаїлась у вчиненому, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України № 759/7784/15-к від 22 березня 2018 року та № 166/1065/18 від 18 вересня 2019 року розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак, у матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_7 відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачена намагалася виправити наслідки вчиненого.
Щодо часткового відшкодування обвинуваченою шкоди законному представнику потерпілого, то вказана обставина не може бути визнана тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченої, чи вказував на можливість її виправлення без відбування покарання, з огляду на проаналізовані в своїй сукупності матеріали кримінального провадження, що в цілому характеризують особу обвинуваченої.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позиція законного представника потерпілого щодо визначення обвинуваченій ОСОБА_7 виду та розміру покарання хоча і враховується судом в сукупності з іншими обставинами, проте сама по собі не може бути вирішальною при призначенні покарання.

Крім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, викладеного в постанові від 27 квітня 2021 року (справа № 677/1391/17, провадження № 51-744км), а саме, що позиція потерпілої сторони щодо визначення виду та розміру покарання не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченої ОСОБА_7 відсутні.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України в мінімальному його розмірі, а саме у виді 5 років позбавлення волі.
З огляду на викладене, наведені в апеляційних скаргах доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про пом`якшення обвинуваченій покарання, про що наполягали в апеляційних скаргах обвинувачена та законний представник потерпілого.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для її виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченої та законного представника потерпілого, вважаючи доводи останніх необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4