Провадження № 1-кп/522/13/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 106 м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002056 від 03.06.2020 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, працюючого на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта відділу правового забезпечення Державної екологічної інспекції в Одеській області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.
Згідно обвинувального акту, відповідно до Наказу за № 7-ос від 02.02.2018 року ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста відділу використання документів, інформації , публікацій та зовнішніх зв`язків Державного архіву Одеської області. Відповідно до Наказу Державного архіву Одеської області за №37-ок від 31.08.2018 року ОСОБА_3 присвоїли дев`ятий ранг державного службовця з 13.08.2018 року.
Наказом за № 75-О від 31.03.2020 року ОСОБА_3 призначений з 01.04.2020 року на посаду головного спеціаліста юрисконсульта відділу правового забезпечення Державної екологічної інспекції в Одеській області за переведенням із державного архіву Одеської області Одеської обласної державної адміністрації, з посадовим окладом згідно штатного розпису, зі збереженням раніше присвоєного 9 рангу державного службовця.
Згідно п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1700-7 «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 , відноситься до категорії осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування, оскільки є державним службовцем.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до п. 2 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.
Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», та згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний період (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про:фінансові зобов`язання суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі отримані кредити, позики, зобов`язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів у рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредитом), залишок позики (кредиту) станом на кінець звітного періоду, зобов`язання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення. Відомості щодо фінансових зобов`язань включають дані про вид зобов`язання, його розмір, валюту зобов`язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов`язання, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, та дату виникнення зобов`язання. Такі відомості зазначаються лише у разі, якщо розмір зобов`язання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2019 року 1921 гривень.
Так, ОСОБА_3 подано недостовірну відомість у щорічній декларації за 2019 рік, а саме, не вказано про наявність фінансових зобов`язань зокрема про наявність фінансового зобов`язання на суму 4 906 342 (чотири мільйони дев`ятсот шість тисяч) гривень 40 (сорок) копійок перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що перевищує 250 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.
Згідно п. 11 Закону України № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року, Розділом ХІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції», доповнити пунктом 2-1 такого змісту: «2-1. Встановити, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єктами декларування подають до 1 червня.
У відповідності до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Отже, ОСОБА_3 у період з 01.01.2020 року по теперішній час, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, а саме головним спеціалістом Державного архіву Одеської області, в подальшому головним спеціалістом юрисконсульт відділу правового забезпечення Державної екологічної інспекції в Одеській області, який зобов`язаний у порядку і у строк передбачений Законом України «Про запобігання корупції», тобто до 00 годин 00 хвилин 01.06.2020 року подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію за 2019 рік.
Проте, ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи всі необхідні умови і реальну технічну можливість, та достовірно знаючи про обов`язковість подання вказаної декларації, будучи попередженим про необхідність декларування шляхом реєстрації та внесення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а також достовірно знаючи про те, що в строк до 00 годин 00 хвилин 01.06.2020 року він зобов`язаний подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» в щорічній декларації за 2019 рік.
Так, перебуваючи на території України, зокрема за місцем проживання, ОСОБА_3 задекларував недостовірну інформацію в щорічній декларації за 2019 рік, тобто подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік. Суб`єкт декларування повинен задекларувати фінансові зобов`язання суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі отримані кредити, позики, зобов`язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів у рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредитом), залишок позики (кредиту) станом на кінець звітного періоду, зобов`язання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення. Відомості щодо фінансових зобов`язань включають дані про вид зобов`язання, його розмір, валюту зобов`язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов`язання, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, та дату виникнення зобов`язання. Такі відомості зазначаються лише у разі, якщо розмір зобов`язання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.
Згідно до інформації Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції за № 39747 від 13.07.2020 року встановлено, що у ОСОБА_3 , є в наявності фінансові зобов`язання перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на суму 4 906 342 (чотири мільйони дев`ятсот шість тисяч) гривень 40 (сорок) копійок відповідно до виконавчого провадження № 55893498 з примусового виконання вимог виконавчого листа №520/4850/14-ц виданого Київським районним судом м. Одеси 15.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошової суми у розмірі 4 906 342 грн. 40 коп.
ОСОБА_3 ставиться у провину те, що він 31.03.2020 року, перебуваючи на території України, більш точного місця не встановлено, діючи умисно та достовірно знаючи про обов`язковість подання декларацій з відображенням у ній всіх відомостей, зокрема відомості щодо фінансових зобов`язань включають дані про вид зобов`язання, його розмір, валюту зобов`язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов`язання, при заповнені розділу 13 декларації «Фінансові зобов`язання» не відобразив у ньому відомостей щодо фінансових зобов`язань включаючи дані про вид зобов`язання, його розмір, валюту зобов`язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов`язання, найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, та дату виникнення зобов`язання. Зокрема, не вказав про наявність фінансового зобов`язання, який в нього є в наявності з 2015 року з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на 4 906 342 (чотири мільйони дев`ятсот шість тисяч) гривень 40 (сорок) копійок, що в свою чергу перевищує 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В подальшому, ОСОБА_3 , після заповнення усіх розділів електронної декларації, їх всього 16 (шістнадцять), усвідомлюючи недостовірність внесених ним відомостей у розділ 13 «Фінансові зобов`язання» 31.03.2020 року о 23 годині 29 хвилин умисно подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, яка містила недостовірні відомості, а о 23 годині 31 хвилин за допомогою електронно цифрового підпису підтвердив подання документа.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 366-1 КК України як подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
Обвинуваченим ОСОБА_3 подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з визнанням ст. 366-1 КК України такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду №13-р/2020 від 27.10.2020 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у клопотанні та просив закрити кримінальне провадження стосовно нього.
Прокурор вважав, що є всі підстави для задоволення клопотання та закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України(є неконституційною), статтю 366-1 Кримінального кодексу України. Стаття 366-1 КК України, яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
Відповідно до статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України «Про Конституційний Суду України» закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України, або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Частиною першою статті третьої Кримінального кодексу України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних нормах і принципах міжнародного права.
Положенням ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року №15-рп/2000 вказав: «Рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов`язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України (частина друга статті 150), яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів (частина друга статті 8)… Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».
Підставою для втрати чинності законом у цілому або його окремими положеннями буде визнання закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, єдиним законодавчим органом законодавчої влади Верховною Радою України, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), Конституційним Судом України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Частиною 6 статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, до яких належать, зокрема, верховенство права, рівність перед законом та судом, законність.
З огляду на викладене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, рівності перед законом і судом, та законності, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, яка рішенням Конституційного Суду України визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), тобто скасована кримінальна відповідальність за діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , а тому кримінальне провадження стосовно останнього підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого на час ухвалення рішення, відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Вирішити питання щодо речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 5, 366-1 КК України, ст. ст. 284, ст. 314, 372 КПК України, відповідно до ст. 100 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, задовольнити.
Кримінальне провадження №0002056 від 03.06.2020 року стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, закрити у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Речові докази: копії документів, отриманих в ході проведення процесуальних дій зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1