Номер провадження: 11-сс/813/1246/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000457, внесеного до ЄРДР 13.02.2020 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_10 .

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 02.09.2021 року, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної, не зменшилися та продовжують існувати, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваної, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:

- не існує жодних доказів, які б підтверджували існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Єдиною підставою, яка обґрунтовує необхідність застосування до ОСОБА_8 найбільш суворого запобіжного заходу прокурор зазначив тяжкість злочину, що їй інкримінується; в ході досудового розслідування вже виконанні майже всі слідчі дії, допитані свідки, вилучені речові докази, проведенні експертизи; ОСОБА_8 повністю визнає свою вину у вчиненому злочині і не має наміру перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати істину у кримінальному провадженні.

- слідчим суддею при постановлені ухвали не було враховано те, що ОСОБА_8 раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, зареєстрована в Одеській області, проживає в м. Одесі, заміжня;

- прокурором не доведено, що жодний із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано;

- слідчим суддею не було визначено розмір застави.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засідання захисники ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є цілком законною та обґрунтованою, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000457, внесеного до ЄРДР 13.02.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні п`ятьох епізодів злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, організованою групою.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та фактичні обставини справи сторонами кримінального провадження не оспорюються.
Водночас, апеляційним судом встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. На думку апеляційного суду, встановлені факти та інформація можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 , про підозру якої йдеться, могла вчинити правопорушення, у вчиненні яких її було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000457. Зокрема, обставини кримінального правопорушення, які встановлені органом досудового розслідування, можуть свідчити про причетність ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Частиною другою ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні п`ятьох епізодів злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, організованою групою, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Ризик переховування від правосуддя апеляційний суд оцінює в контексті обставин цього кримінального провадження та конкретної ситуації, з врахуванням відомостей про особу підозрюваної ОСОБА_8 зокрема, фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування. Фактичні дані цього кримінального провадження, а саме: підозрювана є громадянкою Республіки Вірменії, на території м. Одеси у неї відсутні міцні соціальні зв`язки та утриманці, в сукупності дають апеляційному суду підстави дійти висновку про існування достатньої ймовірності вказаного ризику.

- незаконно впливати на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходив із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні. Таким чином, такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення, його специфіка, його корисливий характер, кількість епізодів в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , свідчить про схильність підозрюваної до протиправної поведінки та остання може продовжити злочинну діяльність в сфері незаконного обігу наркотичних засобів для отримання доходу.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Щодо посилань захисника на неврахування слідчим суддею можливості застосування будь-якого альтернативного менш обтяжливого запобіжного заходу, апеляційний суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що за наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, неможливим є застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою на даному етапі є виправданим.

При цьому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання підозрюваної під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статями 177, 178, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, в рамках кримінального провадження №0000457, внесеного до ЄРДР 13.02.2020 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4