УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229 від 17.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 від 17.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що невідомі особи шляхом обману та використання підроблених документів заволоділи правом власності на нежитлові приміщенням, загальною площею 48,8 кв. м, по пров. Бехтерівському, 8, яке на праві комунальної власності належить територіальній громаді м. Києва та перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», чим завдали збитки в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_4 , надавши державному реєстратору Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» завідомо підроблені документи на зазначене приміщення, зареєстрував його за собою на праві приватної власності.

При цьому, підставою для реєстрації права приватної власності за ОСОБА_4 реєстратором зазначено наступні документи: ордер, серія та номер: 11366, виданий 22.05.1979, видавник: міське житлове управління виконавчого комітету Київської міської Ради; договір про оренду нежитлових приміщень, серія та номер: 1793/2, виданий 10.06.1994, видавник: Київська спілка художників, ОСОБА_4 ; висновок про вартість об`єкта оцінки, серія та номер б/н, виданий 30.07.2004, видавник: суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_5 , технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 20.08.2014, видавник: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак державним реєстратором, всупереч вимогам чинного законодавства України, було зареєстровано право власності на зазначений об`єкт нерухомості без відповідних на те законних підстав.

15 листопада 2021 року старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання вказаного приміщення речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000229 від 17.09.2019.

У зв`язку з викладеним вище, у органу досудового розслідування виникла необхідність у забороні на відчуження, розпорядження та користування приміщенням, яке визнано речовим доказом, тим самим у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вказане клопотання підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у ньому.
Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя дійшла висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення власника майна.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 від 17.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Статтею 131 КПК України, арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, який в силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовується у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя враховує, що наданими прокурором матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Матеріалами клопотання доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, обґрунтовано постановою старшого слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 15.11.2019 визнано речовим доказом, оскільки воно відповідає критеріям, визначеними статтею 98 КПК України.

Приписами ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 167, 168, 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яке належить ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1