Справа № 947/133/21
Провадження № 1-кп/947/460/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 02.10.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Красні Вікна Подільського району Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, зі середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-вироком Київського районного суду міста Одеси від 23.10.2020 року за ч.2 ст. 263 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;
-вироком Приморського районного суду міста Одеси від 13.11.2020 року за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави;
-вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.02.2021 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень в дохід держави;
-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 30.09.2020 року близько о 21 годині 00 хвилин у обвинуваченого ОСОБА_4 , який знаходився в приміщені магазину ДП «Адідас Україна», що розташований у ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні,2, повторно виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_4 знаходячись за вищевказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу під приводом примірки взяв зі стелажу магазину чоловічу олімпійку чорно-зеленого кольору артикул GE0386 вартістю 838 гривень 26 копійок та чоловічий худі синьо-білого кольору, артикул GE 6225, вартістю 631 гривня 15 копійок. Після чого направився до роздягальні де склав вищевказані речі до портфелю який мав при собі, не пред`явивши та не оплативши вищевказаний товар, оминув касову зону й покинув приміщення магазину розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток ДП «Адідас Україна» на загальну суму 1469 гривень 41 копійка.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 30.09.2020 року він знаходився в магазині «Адідас» в ТЦ «Сіті Центр» де зі стелажу взяв чоловічі олімпійку, худі та направився до роздягальні в якій зняв з одягу магнітні кліпси, які залишив в магазині, а одяг поклав до портфелю. Потім не розрахувавшись за вартість товару покинув приміщення магазину. У скоєному щиро кається та просив суворого не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи особу обвинуваченого.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 23.10.2020 року за ч.2 ст. 263 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік, та вироком Приморського районного суду міста Одеси від 13.11.2020 року за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави, вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.02.2021 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень в дохід держави.
Тому, з огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, 30.09.2020 року, тобто до постановлення у відношенні нього попередніх вироків, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, не працює, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин які обтяжують покарання,відсутність у потерпілих вимог матеріального характеру до обвинуваченого, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 , покарання у вигляді арешту, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді арешту буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Абзацом 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання у виді арешту ОСОБА_4 рахувати з часу затримання в порядку виконання вироку Київського районного суду міста Одеси від 19.04.2021 року та поміщення ОСОБА_5 до арештного будинку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в межах зазначеного кримінального провадження не обирався.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік. Відповідно до п.1.2. ч.1, та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покладенні на ОСОБА_5 такі обов`язки:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати самостійно.
На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Приморського районного суду міста Одеси від 13.11.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави, виконувати самостійно.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.02.2021 року , яким ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень в дохід держави, виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1