Категорія:ч.1 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2018 року щодо неї,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянка України, українка, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
засуджена за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), тобто злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Цим вироком відмовлено в задоволенні цивільного позову.
За вироком суду ОСОБА_9 визнана винною в тому, що вона 24 березня 2015 року близько 19 год. 40 хв. знаходячись в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», що на вул.Макарова, 17 м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала світлодіодну лампу Eurolamp МК16 GU5.3 220 V 7,5 W Alum 3000К вартістю 178 грн. та зубну пасту Plat Чорне дерево 75 мл., вартістю 77 грн. 45 коп., внаслідок чого завдала ТОВ «Епіцентр К» майнової шкоди на загальну суму 255 грн. 45 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 оскаржує даний вирок з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невірної оцінки доказів, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Так обвинувачена вказує, що наміру вчиняти крадіжку в неї не було, вона лише хотіла перевірити інформацію, яку їй повідомили про начальника служби охорони гіпермаркету «Епіцентр» ( його незаконна діяльність, а саме вимагання грошей з покупців, «підстави людей», що нібито не оплатили товар), а тому потрібно було до нього попасти, інсценувати порушення та викрити його в протиправній діяльності.
Посилається, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, оскільки вони здобуті з порушенням вимог кримінального закону. Такими недопустимими доказами є: протокол огляду місця пригоди, фото таблиці, показання свідків, запис з камер спостереження. Також, вказує, що вартість речей в розмірі, при наявності котрого наступає кримінальна відповідальність судом не встановлена, а речі, якими та, згідно обвинувального акта, заволоділа безпідставно не були визнані у кримінальному провадженні як речові докази.
Стверджує, що в оскарженому вироку не надано належної оцінки її доводам та поясненням, наданим в суді першої інстанції про відсутність у її діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_9 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2018 року скасувати, закрити провадження за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілого, які щодо скарги заперечили, оскільки вважають її безпідставною, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.
Таким чином, невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Перевіривши вирок, ухвалений щодо ОСОБА_9 про визнання її винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на предмет його відповідності зазначеним вище та іншим вимогам кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення не може бути визнане законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України суд першої інстанції обґрунтував відомостями, які містяться у протоколі огляду від 14.07.2015 року, фото-таблиці, показаннях свідків, записів із камер спостереження встановлених у приміщенні гіпермаркету «Епіцентр» (а.с.68-77, 94-95).
Надаючи оцінку цим дослідженим у справі доказам, суд першої інстанції, як зазначено у мотивувальній частині вироку, дійшов висновку, що в судовому засіданні беззаперечно доведено вчинення та винуватість обвинуваченою ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що всупереч вимогам ст.374 КПК України, суд першої інстанції не встановив та не зазначив у вироку фактичні обставини, які відповідно до ст.91 цього Кодексу підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним містить суперечності, воно не відображає всі фактичні обставини необхідні для правильної кваліфікації дій обвинуваченої.
Зокрема, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним за фактом крадіжки ОСОБА_9 24 березня 2015 року світлодіодної лампи Eurolamp МК16 GU5.3 220 V 7,5 W Alum 3000К, вартістю 178 грн. та зубної пасти Plat Чорне дерево 75 мл., вартістю 77, 45 грн., майна ТОВ «Епіцентр К» на загальну суму 255,45 грн. судом належним чином не перевірено доводи захисту щодо не встановлення дійсної вартості викраденого майна. Більше того, поза увагою суду повністю залишені доводи обвинуваченої щодо невідповідності найменування та вартості винесених нею за лінію кас та з приміщення гіпермаркету речей - лампочки та зубної пасти, зазначених у протоколі огляду місця події від 24.03.2015 року та обвинувальному акті.
Так, у протоколі огляду місця події з фото-таблицями від 24.03.2015 року (а.к.п. 14-15 т.1) зазначено, що оглядом є "світлодіодна Лампа LED LED-SMD-7, 5533 торгової марки «Eurolamp», зубна паста "BLACKWOOD зі щіткою SPLAT", в той час як в довідці про вартість зазначається про вартість зазначено: «лампи світодіодної «EUROLAMP» MR16 GU5.3 220V 7,5W Alum» - 178,00 грн. та «зуб. пасти SPLAT Чорне дерево 75 мл» - 77,45 грн. (а.к.п. 19 т.1).
Водночас, обвинувачена ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що вона брала "світодіону лампу MR16 GU5, 5 Вт теплый белый 3200К", вартість якої становила 31 грн., а не 178 грн., як зазначено в обвинувальному акті, крім того вартість зубної пасти Splat становила не 77,45 грн., а 57 грн.
Окрім того, представник ТОВ "Епіцентр К" подав до апеляційного суду видаткову накладну №3355 від 04.02.2015 року та видаткову накладну №СЛ-0001863 від 08.02.2015 року як на підставу вартості товару, в яких також різняться як найменування товару так і його вартість.
Суд першої інстанції, вищенаведені докази, окрім видаткових накладних, які подані були до апеляційного суду, у контексті з доводами обвинуваченої належним чином не дослідив, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості. Мотиви щодо доведеності вини обвинуваченої, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів не являються безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми, поверхневими та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про засудження ОСОБА_9 .
Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Така невідповідність згідно ст.411 КПК України має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Таким чином, суд першої інстанції дослідивши вказані докази в судовому засіданні, не надав їм належної та повної оцінки у вироку, що є недопустимим. Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.

Тому, за наведених обставин, висновок суду про визнання винуватою ОСОБА_9 є передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Наведені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок та такими, які згідно ч.1 ст.409, ст.415 КПК України є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
За таких обставин вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2018 року щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та неповнотою судового розгляду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді суду першої інстанції слід всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, дати належну юридичну оцінку здобутим доказам, перевірити доводи апеляційної скарги та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення в розумінні ст.370 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу обвинуваченої необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 415 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді