Справа № 368/399/21
Провадження № 1-в/368/61/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
ОСОБА_4
представник ВК : ОСОБА_5
ОСОБА_6
Засуджений: ОСОБА_7
Захисник засудженого: адвокат ОСОБА_8

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за клопотанням захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи (довічно), засудженого:
- 21 травня 2018 року Голосіївським районним судом міста Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- 14 листопада 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих, - залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін, -
- який з 24.01.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 22.03.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання призначеного судом у виді позбавлення волі, суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.05.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло клопотання захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, засудженого:
- 21 травня 2018 року Голосіївським районним судом міста Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та додаткового покарання у виді позбавлення прва керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- 14 листопада 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих, - залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін, -
- який з 24.01.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 22.03.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.
Клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України захисник засудженого ОСОБА_9 в мотивувальній частині клопотання обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:
- 21 травня 2018 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва, ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання з дня його фактичного затримання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року вказаний вирок було залишено без змін.

ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 1 15)» з 22 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 12 КК України та вироку суду, злочин, за який засуджено ОСОБА_7 відносяться до категорії тяжких з необережності.

В такому разі, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 81 КК, засуджений має відбути не менше половини строку покарання, для того, щоб до нього могло бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

22 березня 2021 року ОСОБА_7 відбув половину призначеного йому покарання, а станом на день подачі клопотання до суду, ОСОБА_7 відбув вже більше половини призначеного йому судом строку.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Як було зазначено, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване у даному випадку після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Таким чином, чинне законодавство встановлює дві підстави для можливого застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання:

- відбуття мінімально необхідної частини відповідного покарання;

- доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою та ставлення до праці. Інших вимог чинний закон не передбачає.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно - дострокового звільнення повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, в державній установі «Одеська виправна колонія (№ 14)» засуджений порушень вимог режиму утримання не допускав, має заохочення за добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті, стягнень не має.

ОСОБА_7 за час відбування покарання дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку тримає в чистоті. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Працевлаштований на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. ОСОБА_7 не допускає порушень вимог пожежної безпеки праці, дисциплінарних стягнень не має.

Із рідними та близькими підтримує зв`язок шляхом телефонних розмов та побачень.

ОСОБА_7 в розшуку не перебував, вину у скоєному злочині повністю визнав.

ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має дружину, друзів та постійне місце проживання.

ОСОБА_7 також став інвалідом III групи в процесі відбування покарання, а для відновлення здоров`я необхідна належна медична допомога.

Крім цього, засуджений бажає якнайшвидше погасити борги за цивільними позовами потерпілих, а звільнення від покарання надасть можливість зробити ще набагато швидше.

У зв`язку з цим. директор ТОВ «Діана» надав гарантійний лист про його працевлаштування після звільнення.

Також, просить врахувати, що засуджений щиро кається у скоєному, злочин вчинено з необережності, наслідки злочину були не смертельні та засуджений бажає якнайшвидше погасити всі матеріальні та моральні збитки потерпілим, в чому зацікавлені і самі потерпілі.

Згідно до ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 1.2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Таким чином, ОСОБА_7 відбув більше половини призначеного йому покарання, сумлінною поведінкою довів своє виправлення, тому, вважає, що засудженого слід звільнити від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтею 81 КК, статтями 537, 539 КПК України, - просить суд винести судове рішення, на підставі якого задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині клопотання.

05.05.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та призначено № справи 368/399/21, провадження № 1 в/368/61/21.
18.05.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:
1. Судове засідання по справі № 368/399/21, провадження № 1 в/368/61/21, за клопотанням захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, засудженого:
- 21 травня 2018 року Голосіївським районним судом міста Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та додаткового покарання у виді позбавлення прва керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- 14 листопада 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих, - залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін, -
- який з 24.01.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 22.03.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, -
- призначено до слухання на 15 год. 00 хв. 03.06.2021 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
2. Зобов`язано Державну установу ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 03.06.2021 року о 15 годині 00 хвилин.
3. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
4. Зобов`язано Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 09 год. 00 хв. 01.06.2021 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_7 , - для її огляду в судовому засіданні.
В судове засідання викликано учасників процесу:
- засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_9 , (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);
- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- прокурора Кагарлицького районного відділу Обухівської коружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3).
03.06.2021 року в слуханні кримінального провадження оголошено перерву до 17 год. 00 хв. 16.06.2021 року в зв`язку з витребуванням доказів.
В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021 року, засуджений ОСОБА_7 клопотання свого захисника про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - підтримав, та просив її задовольнити, також зазначив, що своєю поведінкою під час відбування покарання довів ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання, так, - він має одне заохочення, а дисциплінарних стягнень, - в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не має.
Окремо зазначив, що має інвалідність ІІІ групи (довічно), має вади опорно рухового парату, а тому не може фізично працювати в посиленому режимі.
Також повідомив про ту обставину, що на даний час він потребує лікування, проте, - в умовах установи виконання покарань таке покарання йому установа забезпечити не може.
Що стосується потерпілої сторони, то він має намір по звільненню його з місць позбавлення волі влаштуватися на роботу та в міру можливості відшкодовувати потерпілим шкоду.
Що стосується визнання вии, то він на даний час свою вину визнає в повному обсязі, вважає дуже великою помилкою в його житті скоєння даного злочину.
Суд позитивно сприймає позицію засудженого ОСОБА_7 щодо можливості застосування до нього пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від вібування від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, так як, на думку суду, станом на час слухання даного клопотання в діях засудженого ОСОБА_7 є в наявності весь комплекс даних, які свідчать про той факт, що в діях засудженого є в наявності як формально юридичні, так і оціночні підстави для його умовно дострокового звільнення, причому, - дані підстави в судовому засіданні підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні КПК України.
Більш розглого свою позицію суд обгрунтовує нижче по тексту даної ухвали.
В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021 року, захисник засудженого ОСОБА_7 , - адвокат ОСОБА_8 своє клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, - підтримав, обгрунтовував свою правову позицію обставинами та нормами права, які вказані в мотивувальній частині його клопотання, та які судом наведено вище.
Суд позитивно сприймає позицію захисника засудженого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_8 щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від вібування від призначеного судом осного покарання у виді позбавлення волі, так як, на думку суду, станом на час слухання даного клопотання в діях засудженого ОСОБА_7 є в наявності весь комплекс даних, які свідчать про той факт, що в діях засудженого є в наявності як формально юридичні, так і оціночні підстави для його умовно дострокового звільнення, причому, - дані підстави в судовому засіданні підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні КПК України.
Більш розглого свою позицію суд обгрунтовує нижче по тексту даної ухвали.
В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021 року, представник Державної установи «Кагарлицька ВК (№115)» ОСОБА_5 вирішення питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена положенням ст. 81 КК України, - поклав на розсуд суду, додатково зазначив, що засуджений ОСОБА_10 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, за час відбування покарання має одне заохочення за добросовісне відношення до праці, дисциплінарних стягнень, - в тому числі знатих чи погашених в установленому порядку, - не має.
За час відбування покарання засудженийц ОСОБА_7 неодноразово відбував з місця розташування колонії в зв`язку з лікуванням та в зв`язку з тим, що до нього, в порядку заохочення застосовувалася така міра, як короткочасний виїзд зе межі установи по місцю проживання, звідки запізнень не допускав.
Що стосується позиції представника установи виконання покарань, то суд з даної позиції вбачає наявність як формально юридичних, так і оціночних підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного пкарання у виді позбавлення волі, а тому позиція представника установи виконання покарань є однією із підстав для застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбуваня основного покарання у виді позбавлення волі.
Більш розглого свою позицію суд обгрунтовує нижче по тексту даної ухвали.
В судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2021 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 категорично заперечував на задоволенні клопотання захисника засудженого, відповідно, - категорично заперечував про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , так як вважає, що засуджений не має в достатньому обсязі заохочень, не відшкодував шкоду потерпілим, а також засуджений ОСОБА_7 має судимість раніше, хоча і за інший злочин, не визнавав вини у скоєному злочині під час слухання справи в суді.
Суд критично відноситься до позиції прокурора в даному кримінальному провадженні, з огляду на ту обставину, що позиція прокурора є поверхневою, яка не грунтується на аналізі обставин справи, та є такою, яка не заслуговує на увагу при винесенні даної ухвали.
Так, що стосується позиції прокурора щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_7 не має в достатньому об`ємі заохочень, зокрема, - за добросовісне відношення до праці, то до такого твердження слід віднестися критично з огляду на ту обставину, що засуджений в результаті ДТП отримав інвалідність ІІІ групи, - довічно, та в зв`язку з цим має деякі обмеження щодо працевлаштування.
Даний факт підтверджується довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 759535 ( а.с., 26), з якої вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був оглянутий повторно 17.12.2020 року, в результаті чого йому було встановлено ІІІ групу інвалідності в зв`язку з ураженням опорно рухового апарату, - загальне захворювання, інвалідність встановлена - безтерміново.
Згідно вищевказаної довідки засудженому ОСОБА_7 протипоказано тривале перебування на ногах, важка фізична праця.
Окрім того, про негативний стан засудженого ОСОБА_7 свідчить довідка, яка видана 14.06.2021 року фельдшерським пунктом № 115 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України», яка міститься в матеріалах справи, в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_11 за час перебування в установі часто звертався до фельдшерського пункту № 115 за медичною допомогою. 04.09.2020 року вибув до Багатопрофільної лікарні при Бучанській виправній колонії № 85 для проходження стаціонарного лікування за діагнозом: посттравматичний лівобічний коксартроз ІІ ІІІ ступеня, асептичний некроз голівки лівої стегнової кістки, ПФС ІІІ ступеня. Інвалід ІІІ групи довічно. 02.12.2020 року повернувся до виправної колонії з лікування. На даний час стан здоров`я засудженого задовільний, стаціонарного лікування в закладах ДКВС чи МОЗ України не проходив.
Також про негативний стан здоров`я засудженого свідчить довідка, яка видана 28.01.2021 року фельдшерським пунктом № 115 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України», яка міститься в матеріалах справи, в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_7 з 25.03.2019 року відбуває покарання в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)». Даний засуджений являється інвалідом III групи загального захворювання з ураженням опорно рухового апарату. За час перебування в установі даний засуджений до фельдшерського пункту №115 за медичною допомогою звертається періодично зі скаргами на болі в лівому тазобедреному суглобі для отримання знеболювальних ліків. Проходив стаціонарне лікування в закладі ДКВС з 11.09.2020 по 25.09.2020 рік. На даний час стан засудженого задовільний. Згідно його медичної документації протипоказано тривале перебування на ногах та важка фізична праця.

Також в матеріалах справи мітиться довідка, яка видана 15.02.2021 року фельдшерським пунктом № 115 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України», в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_7 періодично звертається до фельдшерського пункту № 115 за медичною допомогою з приводу сильного болю у лівій нозі. Засуджений являється інвалідом ІІІ-групи довічно за діагнозом: Післятравматичний лівобічний коксартроз III ступеня ускладнений асептичним некрозом голівки стегнової кістки, комбінована контрактура лівого кульшового суглобу, вкорочення лівої нижньої кінцівки на 4,5 мм. Протипоказане тривале перебування на ногах та тяжка фізична праця. За станом здоров`я засуджений ОСОБА_7 , не може виконувати роботу із прибирання снігу у зв`язку із важким навантаженням на опорно-руховий апарат.

Аналогічні дані про стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 містяться також і в довідці, яка видана 14.06.2021 року фельдшерським пунктом № 115 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України», в якій зазначено, що засуджений з 22.03.2019 року відбуває покарання в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)». За час перебування в установі засуджений часто звертався до фельдшерського пункту №115 за медичною допомогою. 04.09.2020 року вибув до Багатопрофільної лікарні при Бучанській виправній колонії №85 для проходження стаціонарного лікування за діагнозом: посттравматичний лівобічний коксартроз ІІ-ІІІ ступеня, асептичний некроз голівки лівої стегнової кістки, ПФС III ступеня. Інвалід ІІІ-групи довічно. 02.12.2020 року повернувся до виправної колонії з лікування. На даний час стан засудженого задовільний, стаціонарного лікування в закладах ДКВС чи МОЗ України не проходив.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд констатує, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні докази на підтвердження того, що засуджений ОСОБА_7 має деякі обмеження щодо працевлаштування, так як йому протипоказані фізичні навантаження на опорно руховий апарат, а тому засуджений працює в міру своїх можливостей, за що має заохочення за добросовісне відношення до праці на контрагенському об`єкті.
Суд ще раз наголошує на тій обставині, що засуджений ОСОБА_7 має повне право відмовитися від праці під час відбування покарання, проте, - незважаючи на цю обставину, - працює на контрагенському об`єкті, за що і має заохочення.
Що стосується позиції прокурора про відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей про позитивну поведінку засудженого ОСОБА_7 в установі виконання покарань, то така позиція прокурора також грунтується лише на неуважній позиції прокурора, якеа грунтується лише на його власному баченні вирішення даного кримінального провадження та спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема, - характеристикою на насудженого ОСОБА_7 ( а.с., 40 41), в якій, зокрема, зазначено наступне:
- У державній установі «Кагарлицька виправна колонія ( № 115 )» відбуває покарання з 22.03.2019 року. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав одне заохочення, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Намагається виконувати роботи по благоустрою установи. Засуджений ОСОБА_7 не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень.

Паспорт громадянина України знаходиться в особові справі засудженого. Засуджений ОСОБА_7 в розшуку не перебував.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Вину у скоєному злочині згідно вироку суду засуджений визнав повністю.

Позитивна поведінка засудженого ОСОБА_7 , окрім того, як підтверджується письмовим доказом, - вищевказаною характеристикою на засудженого, в судовому засіданні також підтвердилася і показаннями представника установи виконання покарань.

Загалом, підсумовючи вищевказане, суд констатує факт, що позиція прокурора щодо того, що відсутні дані про позитивну характеристику засудженого під час відбування покарань, - грунтується на нічим не підтвердженій особистій позиції прокурора, яка повністю спростована в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Щодо позиції прокурора про необхідність відмови в задоволенні клопотання з тієї обставини, що засуджений не відшкодував шкоду потерпілим, то суд також критично відноситься до такої позиції, адже засуджений відбуває покарання, з його заробітної плати відбувається відрахування в рахунок погашення шкоди.
Факт відрахування коштів з заробітної плати засудженого відтверджеється довідкою, яка видана 02.06.2021 року бухгалтерією установи, та яка міститься в матеріалах справи, ( а.с., 43).
У засудженого ОСОБА_7 відсутнє будь яке нерухоме майно, з продажу якого можливо було б відшкодувати шкоду, завдану злочином, що підтверджується витягами з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та які містяться в матеріалах справи.
Відповідно, якщо виходити з логіки прокурора, засуджений ОСОБА_7 має відбувати покарання у виді позбавлення волі до тих пір, поки не вдшкодує шкоду потерпілій стороні, а тому суд вважає, що така позиція прокурора, без урахування об`єктивних чинників (серед яких, зокрема є майновий стан засудженого, можливість відшкодування ним шкоди, тощо), - не заслуговує на увагу та не береться судом при вирішенні даного питання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Відповідно, суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 не має об`єктивно фізичної змоги на даний час відшкодувати шкоду потерпілій стороні, що підтверджується письмовими доказами (витяги з реєстру), які були досліджені в судовому засіданні, а тому невідшкодування ним вини в даному випадку не може розцінюватися, як підстава у відмові в застосуванні до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення.
З огляду на вищевказане, суд вважає, що прокурор, вважаючи, що в даному випадку невідшкодування вини потерпілим є однією із підстав для відмови в задоволенні клопотання, - виявляє ознаки ігнорування виховної складової покарання, адже, судячи з позиції прокурора, він прирівнює відбування покарання у виді позбавлення волі в установі покарань полегшеного типу як свого роду відбування покарання в боргових тюрмах, що має ознаки середньовіччя, та нічого спільного з положеннями ст. 50 КК України не має, а тому така позиція прокурора судом до уваги не береться.
Що стосується прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 до засудженння його за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, - мав судимість, - то така позиція на думку суду, - має ознаки крайнього неорієнтування прокурора в положеннях ст. 88 91 КК України, окрім того, - така позиція прокурора спростовується матеріалами кримінального провадження.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 21.05.2018 року в справі № 752/15384/17, провадження № 1 кп/752/397/18, ( а.с., 4 13), де у вступній частині вироку, зокрема, - в частині, що стосується анкетних даних засудженого ОСОБА_7 вказано, що він на час засудження за скоєння ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України мав кримінально правовий статус особи, яка раніше не судима.
Окрім того, у вступній частині ухвали Київського апеляційного суду від 14.11.2018 року, в частині, що стосується анкетних даних ОСОБА_7 , ( а.с., 14 даного кримінального провадження), вказано, що станом на час скоєння злочину, який передбаченго ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_7 мав кримінально правовий статус раніше не судимої особи.
Дійсно, в мотивувальній частині вищевказаного вироку ( а.с., 11 даного кримінального провадження) вказано, що призначенні покарання ОСОБА_7 було враховано ту обставину, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте, суд зазначає, що наявність відомостей про те, що особа притягалася до кримінальної відповідальності, та наявність відомостей про судимості, - дві різні речі, які слід з`ясувати прокурору, ретельно вивчивши норми матеріального права (КК України).
Також суд зазначає, що в діях засудженого ОСОБА_7 відсутній пенітенціарний рецидив, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, - вироками та ухвалами судів.
Суд, вислухавши клопотання захисника засудженого та засудженого, які клопотання підтримали, вислухавши представника ВК -115 ОСОБА_5 , який не заперечував проти клопотання, заслухавши прокурора ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення клопотання захисника засудженого про умовно дострокове звільнення засудженого від призначеного покарання у виді позбавлення волі, дослідивши матеріали, які надані установою виконання покарань, матеріали, які надані захисником засудженого, приходить до висновку щодо задоволення клопотання захисника засудженого про умовно дострокове звільнення засудженого, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянин України, зареєстрований та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи (довічно), засуджений:
- 21 травня 2018 року Голосіївським районним судом міста Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- 14 листопада 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих, - залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін, -
- який з 24.01.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 22.03.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «24» січня 2019 року.
Кінець строку покарання: «24» січня 2023 року.
1/2 строку покарання: «24» січня 2021 року.

Станом на 16.06.2020 року засуджений ОСОБА_7 має невідбутий строк основного покарання у виді позбавлення волі терміном 1 (один) рік 222 дні.

Згідно характеристики, яка надана 02.06.2021 року установою виконання покарань, ( а.с., 40):
- засуджений ОСОБА_12 за час перебування в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав. До праці в СІЗО не залучався, стягнень та заохочень не мав.

У державній установі «Кагарлицька виправна колонія ( № 115 )» відбуває покарання з 22.03.2019 року. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав одне заохочення, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи». Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Намагається виконувати роботи по благоустрою установи. Засуджений ОСОБА_7 не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Із рідними та близькими підтримує зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень.

Паспорт громадянина України знаходиться в особові справі засудженого. Засуджений ОСОБА_7 в розшуку не перебував.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Вину у скоєному злочині згідно вироку суду засуджений визнав повністю.

Отже, як вбачається з довідки характеристики, засуджений ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується лише з позитивної сторони, що також підтверджується показаннями представника установи виконання покарань в судовому засіданні.
Вищевказані докази, на думку суду, - повністю спростовують позицію прокурора щодо відсутності оціночних підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.
Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 має:

з а о х о ч е н н я :

1. 01.04.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Подяка Нач. ВК
агенському об`єкті.

с т я г н е н н я :

1. 19.07.2019 р. За зберігання заборонених предметів, а саме, - Догана Нач. ВК
WI FI роутер. (скасовано судом)

2. 14.11.2019 р. Невиконання розпорядку дня, а саме: був від - Сувора догана Нач. ВК
сутній під час проведення ранкової фізичної (скасовано прокуратурою)
зарядки та ранкової перевірки.

Суд наголошужє на тій обставині, що за час віджбування покарання засуджений ОСОБА_7 вважається таким, до якого не було взагалі застосовано дисциплінарних стягнень, адже два дисциплінарні стягнення скасовані прокуратурою та судом, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому засуджений ОСОБА_7 вважається таким, що за час відбування покарання не має дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку.
Відповідно, суд, (та інші учасники процесу, - представник ВК 115), приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення і тому заслуговує, на думку суду та інших учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена положенням ст.. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, проте, без звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Суд, перш за все, наголошує на тій обставині, що засудженого ОСОБА_7 слід використовувати положення ст. 81 КК України, в редакції, яка діяла до 17.03.2021 року, так як обвинувачений ОСОБА_7 скоїв злочин до 17.03.2021 року, - до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 81 КК України, - з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої дії в часі.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_7 слід застосувати положення ст. 81 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, згідно якої:
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено судом з показань представника установи виконання покарань, з матеріалів кримінального провадження, з матеріалів особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
Отже, що стосується сумлінної поведінки, та добросовісного відношення до праці, то, на думку суду, такі критерії позитивної поведінки засудженого, та які є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, - наявні в поведінці засудженогоШвеця ОСОБА_13 , так як засуджений має заохочення за добросовісне відношення до праці, при повній відсутності дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку, також його зразкова поведінка під час відбування покарання підтверджується матеріалами кримінального провадження (характеристика на засудженого, надана установоюб виконання покарань), та показаннями представника установи виконання покарань.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_7 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання, то вони передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_7 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_7 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст. 12 КК України;
Так, ОСОБА_7 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 5 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин.
Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_7 скоїв злочин з необережності.
Отже, зглядаючись на положення ч. 5 ст. 12, ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин з необережності, станом на час слухання кримінального провадження відбув більше половини строку основного покарання у виді позбавлення волі, що дає підстави на час слухання даного кримінального провадження, а саме, - станом на 16.06.2021 року застосувати до засудженого ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою обставин, відносно засудженого ОСОБА_7 законом встановлений загальний, (п.1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_7 підпадає під положення п. 1 ч. 3 ст.. 81 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 16.06.2021 року відбув більше, ніж 1/2 частину покарання, так як 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі засудженим ОСОБА_7 відбута ще 24 січня 2021 року.
Окрім того, суд зазначає, що в діях засудженого ОСОБА_7 відсутній пенітенціарний рецидив.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх також достатньо на даному етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_7 призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_7 своєю позитивною поведінкою довів щире каяття у скоєному злочині, та довів своє ставлення на шлях виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_7 , суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:
- дійсно, під час слухання в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України не визнавав, проте, станом на даний час засуджений свою вину визнав, щиро розкаюється, що підтвердилося в судовому засіданні.
Суд зазначає, що невизнання вини обвинуваченим в суді під час розгляду кримінального провадження не є підставою для відмови в задоволенні клопотання щодо умовно дострокового звільнення засудженого, адже, в разі визнання ним вини, - це свідчить про досягнення мети, яка зазначена в ст. 50 КК України, - зокрема, - досмягнення виховної складової покарання.
З огляду на вищевказане суд критично відноситься до позиції прокурора, яку він висловив в судовому засіданні, що невизнання вини обвинуваченим в суді є підставою для відмови в умовно достроковому звільненні засудженого;
- в результаті скоєння злочину засудженим ОСОБА_7 не спричинено найтяжчої шкоди, а саме, - не настала смерть потерпілого, а спричинено одне тяжке тілесне ушкодженнея та два ушкодження середнього ступеню тяжкості, що, звісно, передбачає те, що після сплину деякого часу призначеного судом основного покарання до засудженого може бути застосована (звісно, - при наявності формально юридичних та оціночсних підстав) така пільга, як умовно дострокового звільнення від призначеного покарання з урахуванням, в обов`язковому порядку, - співмірності спричиненої шкоди відбутому терміну покарання;
- під час скоєння злочину засуджений ОСОБА_7 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, тобто, - не мав обставини, яка обтяжує покарання засудженого;
- засуджений ОСОБА_14 на протязі всього строку відбування покарання (в ДУ «Київський СІЗО»), в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115 )) дотримувався правил внутрішнього розпорядку, виявляв сумлінну поведінку, внаслідок чого засуджений ОСОБА_7 дисциплінарних стягнень ( в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку), - не має, напроти, - має заохочення за добросовісне відношення до праці, хоча і не зобов»№язаний працювати, з огляду на ту обставину що має інвалідність (довічно) ІІІ групи, та обмежений у працездатності;
- засуджений ОСОБА_7 відшкодував судові витрати по кримінальному провадженню, які визначені у вироці суду;
- також суд бере до уваги, до у засудженого ОСОБА_7 залишився досить не значний термін невідбутого основного покарання у виді позбавлення волі, який станом на час винесення даної ухвали, а саме, - станом на 07.06.2021 року становить 1 (один) рік 221 день.
Відповідно, суд вважає, що відбутий засудженим ОСОБА_7 строк покарання, - є співрозмірним з вчиненим ним злочину, тшкодою, завданою злочином, та обставин відбуття ним покарання, які судом зазначено вище.
Відповідно, суд вважає, що для наявності оціночних підстав для застосування положення ст. 81 КК України необхідно, щоб засуджений своєю сумлінною поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
Відповідно, суд, оцінючи поведінку засудженого ОСОБА_7 в розрізі оціночних підстав для застосування положень ст. 81 КК України, зазначає, що поведінка засудженого в достатній мірі свідчить про його остаточне ставлення на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього може бути застосоване положення ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Окрім того, суд в даному випадку звертає увагу на положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить, на думку суду, - про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_7 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час всього періоду відбування покарання, що, на думку суду, свідчить про факт правослухняної поведінки, що є безумовною підставою для застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність як формально-юридичних, так і наявність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про задоволення клопотання захисника засудженого про умовно дострокове звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_7 .
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_7 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від покарання на даній стадії відбування покарання не буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_7 є обґрунтованим.
Окрім того, з огляду на ту обставину, що засуджений ОСОБА_7 має інвалідність ІІІ групи та потребує додаткового лікування, яке орггани охорони здоров`я установ виконання покарань не можуть об`єктивно забезпечити, суд в даному випадку наголошує на положенні ч. 3 ст. 50 КК України, де, зокрема, зазначено, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Про гуманність інституту покарання свідчить закріплене в законі положення про те, що покарання не має на меті завдавати фізичних страждань засудженій особі або принижувати її гідність.

В. ч. 2 ст. 28 Конституції України проголошується: Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Це гарантується тим, що система покарань в кримінальному праві України не знає ні тілесних покарань, ні таких, які ганьблять людину.

Проте, з огляду на стан здоров`я засудженого, та на ту обставину, що система виконання покарань України не може забезпечити засудженому належне медичне лікування, суд вважає, що подальше перебування засудженого ОСОБА_15 в установі виконання покарань на тлі погіршення стану здоров`я засудженого опосередковано є порушенням ч. 3 ст. 50 КК України та ч. 2 ст. 28 Конституції України.

Що стосується процесуресоціалізації, то суд зазначає наступне.
Процес виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_7 підтверджується належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та які наведено вище.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та відповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_7 лише позитивних чинників, при повній відсутності негативних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як лише позитивна, став на шлях виправлення та виховання, а тому суд критично відноситься до позиції прокурора щодо неможливості застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.
Суд вважає, що посилання засудженого ОСОБА_7 на його позитиву характеристку за місцем відбування покаранння та відсутність стягнень, намагання його на працевлаштування навіть при наявності групи іналідносі, - свідчить про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, який визначено ст.ст. 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни, що передбачає не тільки відсутність діючих стягнень, а й відсутність як знятих чи погашених в установленому законом порядку стягнень, відсутність факту профілактичних бесід на комісії установи.

Суд вважає, що матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, показання представника установи виконання покарань містять достатню кількість даних, які беззаперечно вказують на ту обставину, що поведінка засудженого ОСОБА_7 відповідає вищезазначеним критеріям.

Аналіз характеристики засудженого, дані про повну відсутність стягнень, дані про відсутність фактів профілактичних бесід за порушення режиму відбування покарання, зміст пояснень представника виправної установи указують на те, що поведінка засудженого є нормальними (позитивними) для засуджених тієї категорії, які стали на шлях виправлення та перевиховання, і, відповідно, в своїй сукупності свідчать про доведеність засудженим свого виправлення.

Із урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт виправлення засудженого ОСОБА_7 , остаточного його ставлення на шлях виправлення та перевиховання в позитивному розумінні, тому вважає, що в даному випадку є всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при вирішенні даного питання враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_7 є достатні ознаки перевиховання, засуджений ОСОБА_7 , як вбачається з пояснень учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, та матеріалів провадження, своєю поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, щиро розкаявся у вчиненому злочині, що є безумовною підставою для задоволення подання установи виконання покарання.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_7 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81, ч. 2 ст. 286 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи (довічно), засудженого:
- 21 травня 2018 року Голосіївським районним судом міста Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- 14 листопада 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих, - залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін, -
- який з 24.01.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 22.03.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання призначеного судом у виді позбавлення волі, - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи (довічно), засудженого:
- 21 травня 2018 року Голосіївським районним судом міста Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- 14 листопада 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційні скарги обвинуваченого та представника потерпілих, - залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін, -
- який з 24.01.2019 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 22.03.2019 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - звільнити умовно достроково від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 221 день.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1