Справа № 473/617/21
Номер провадження 1-в/473/64/2021
УХВАЛА
Іменем України

"24" лютого 2021 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи «Вознесенської виправної колонії (72)» ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

його захисник адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вознесенська в режимі відеоконференції з Державною установою «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» подання ВК №72 про переведення до приміщення камерного типу засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений вироком від 24.12.2015 року апеляційного суду Кіровоградської області за ст.187 ч.2 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, 27.01.2016 року ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда зараховано в строк призначеного покарання попереднє ув`язнення з 08.04.2015 року по 24.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 02.10.2015 року, кінець строку: 23.07.2021 року

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2021 року до суду надійшло подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 за порушення установленого порядку відбування покарання до приміщення камерного типу.

Подання ВК №72 обґрунтовано тим, що 16.02.2021 року засуджений ОСОБА_5 допустив порушення установленого порядку відбування покарання, а саме під час позапланового обшуку відділення СВПС №2 секції №2 о 09:35 год. у результаті неповного особистого обшуку засудженого в лівій кишені штанів було виявлено та вилучено заборонений для зберігання та використання предмет, а саме: мобільний телефон «MEIZU» в пошкодженому стані та з відсутнім ІМЕІ.

Представник ВК №72 та прокурор подання підтримали та просили перевести засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу строком на 1 місяць, оскільки інші заходи дисциплінарного впливу не мають результатів та не впливають на поведінку засудженого.

Засуджений ОСОБА_5 визнав порушення, зазначене в поданні ВК №72. Проте заперечував проти переведення до ПКТ.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення подання, оскільки такий захід стягнення є занадто суворим з огляду на виявлене правопорушення, а також те, що виявлений у засудженого телефон був у несправному стані.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком від 24.12.2015 року апеляційного суду Кіровоградської області за ст.187 ч.2 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна. 27.01.2016 року ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда зараховано в строк призначеного покарання попереднє ув`язнення з 08.04.2015 року по 24.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.04.2015 року. Під час тримання у СІЗО №14 м.Кіровограда вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 25.04.2016 року відбував покарання у Черкаській ВК №62. За період відбування покарання допустив 16 порушень вимог режиму утримання. Мав 16 стягнень та 3 заохочення.

З 03.09.2020 року відбував покарання у СІЗО №21 м.Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 08.09.2020 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72. За період відбування покарання характеризується негативно, має 5 не погашених і не знятих стягнень, заохочень не має.

Загалом за період відбування покарання ОСОБА_5 характеризується вкрай негативно. 21 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них 5 разів поміщався до дисциплінарного ізолятора. З 06.10.2020 року визнаний злісним порушником установленого порядку відбування покарання згідно статті 133 КВК України за зберігання заборонених речей.

У майстерні установи не працевлаштований, від роботи відмовляється в категоричній формі. Участі у суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але спілкується переважно із засудженими, які мають негативну спрямованість.

У відношенні до представників адміністрації не завжди ввічливий та відвертий, схильний до вживання грубих висловів в бік співробітників, допускає випадки сперечання, свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Схильний до підтримання так званих «Злодійських моралі та традицій», намагається підвищувати свій авторитет серед засуджених пропагуючи дані традиції на загальній масі.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції учасників процесу, суд вважає, що подання підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно із ч.3 ст.107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Відповідно до ч.1 ст.132 КВК України за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених може застосовуватися такі заходи стягнення як: переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях до приміщення камерного типу на строк до трьох місяців.

Тобто ч.1 ст.132 КВК України не визначає мінімального строку поміщення засудженого до ПКТ, а тому на думку суду цей строк може визначатися і днями та становити тривалість менше 1 місяця.

У даному випадку суд враховує положення Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Аналіз норм, що містяться в ч.1 ст.132 КВК України, вказує на те, що переведення засуджених до приміщення камерного типу є найсуворішим видом стягнення та, згідно з ч.9 ст.134 КВК України, стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Частина 6 ст.135 КВК України передбачає, що поміщення засудженого до приміщення камерного типу проводиться за рішенням суду.

Під час судового розгляду подання представником установи покарання, згідно вимог ч.2 ст.131-1 КВК України доведено наявність у діях засудженого ОСОБА_5 усіх ознак дисциплінарного проступку, яке також підтверджується поясненнями самого засудженого та матеріалами провадження.

З огляду на кількість застосованих протягом строку відбування покарання відносно ОСОБА_5 стягнень та недієвість застосованих стягнень, суд вважає за необхідне призначити засудженому стягнення у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу строком на 20 днів, термін якого є співмірним з тяжкістю вчиненого правопорушення та даними про особу засудженого, зокрема наявність у нього лише однієї судимості та його молодий вік.

Визначаючи початок обчислення строку дисциплінарного стягнення засудженому ОСОБА_5 за цим судовим рішенням, суд враховує положення, викладеної в п.п. 49, 50, 51 Рішення від 30 жовтня 2014 року ЄСПЛ у справі «Швидка проти України», та вважає, що ухвалу суду в частині призначеного стягнення слід виконувати після набрання нею законної сили.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.ст.131-1-135 КВК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

подання Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» про переведення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до приміщення камерного типу задовольнити частково.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевести до приміщення камерного типу строком на 20 (двадцять) днів, який обчислювати з моменту набрання ухвалою законної сили.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1