ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1991/21 Справа № 210/2315/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою апеляційною скаргою прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 та заперечення захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вказану апеляційну скаргу, -
Встановила:
цією ухвалою задоволено подання в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, засудженого:
- 23.03.2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)» за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року, звільнено умовно-достроково із місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 12 днів.
Суд першої інстанції оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання, матеріали особової справи, щоденник індивідуальної роботи із засудженим, характеристику, застосовані заохочення, відсутність діючих стягнень, прийшов до висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання в.о. начальника ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
На його думку, висновок суду про доведення виправлення ОСОБА_7 своїм добросовісним ставленням до праці є необґрунтованим, оскільки надана адміністрацією колонії довідка про доходи засудженого ОСОБА_7 містить відомості про отримання ним доходів від праці лише за лютий 2021 року в сумі 287,80 грн. За весь іншій період відбування покарання дані про отримання ОСОБА_7 доходів не надавалися. Тобто, фактично засуджений ОСОБА_7 не працював на виробництві, а виконував роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії в порядку ч. 5 ст. 118 КВК України, що відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України є обов`язком кожного засудженого.
Також зазначає, що невідбута засудженим ОСОБА_7 частина кримінального покарання, є значною, зокрема враховуючи значне зменшення загального строку покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
На вказану апеляційну скаргу захисником засудженого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 були подані заперечення.
Захисник ОСОБА_7 вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має 11 заохочень, а тому доводи прокурора в апеляційній скарзі не відповідають дійсності.
Крім того захисник зазначає, що на волі ОСОБА_7 чекають дві малолітні доньки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які потребують батьківської уваги та догляду. Також, рідна мати ОСОБА_12 є особою похилого віку, тяжко хворіє, потребує лікування та догляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 та просив її задовольнити, засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до змісту п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до роз`яснень п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, прийшла до висновку, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_7 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці протягом відбування покарання довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Згідно наданих матеріалів встановлено, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2017 року вищевказаний вирок було залишено без змін.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2020 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.03.2016 року по 27.07.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання: 05.03.2016 року. Кінець строку відбуття покарання: 13.10.2022 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.03.2016 року. В 2016 році мав 1 стягнення.
З 30.08.2017 року відбував покарання в Державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№ 26)».
З 30.10.2020 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
Працевлаштований на дільниці «Сервіс» промислової зони установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.
Стягнень не має. Має 11 заохочень.
Станом на 13.02.2020 року засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 , маючи 11 заохочень, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для повернення його у суспільство. Крім цього у ОСОБА_7 є дві малолітні доньки, та пристаріла матір, яка хворіє.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 фактично засуджений не працював на виробництві, а виконував роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії, не є підставою для відмови в задоволенні вищевказаного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, який за час відбування покарання реально довів виправлення своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4