Справа № 130/1467/20
Провадження №11-кп/801/138/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
08.08.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ст. 395, ч.1 ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, звільненого 12.09.2019 з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання:
за ч.2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;
відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено відраховувати з моменту взяття під варту ОСОБА_7 , а саме з 11 червня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до вступу вироку в законну силу, але не більше 60 днів - до 09 січня 2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн 76 коп.
Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 30 травня 2020 року в період з 12:00 год. до 13:30 год., перебуваючи в будинку, належному ОСОБА_10 , у якому тимчасово співмешкав із останньою, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив викрасти бензопилу. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом та метою, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, з горища вказаного будинку, таємно, умисно, повторно, вчинив крадіжку бензокоси марки «Forte» -2400 в корпусі оранжевого кольору, вартість якої відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи №4726/20-21 від 22.06.2020 становить 1378,36 грн.
В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.
10.06.2020 в період з 00:20 год. до 00:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в селі Тарасівка Жмеринського району Вінницької області, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом та метою, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, підійшов до Тарасівської СЗШ І-ІІ ступенів, що розташована по вулиці Шкільна, 10, з метою викрадення цінного майна. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи біля головного входу школи, шляхом підбору ключа, відчинив двері та проник в середину. Після цього, пішов до кабінету «Учительської», де знайшов ключі від навчальних класів, за допомогою яких відкрив навчальний кабінет 2 класу, звідки таємно, умисно, повторно, вчинив крадіжку ноутбука марки «Acer» моделі Aspire 3690 чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи №4711/20-21 від 23.06.2020 становить 1406,47 грн.
В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду щодо доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, просить змінити вирок через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України або ст. 75 КК України, врахувавши ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме: його батьки пенсійного віку, які хворіють та потребують стороннього догляду, його щире каяття у вчиненому та з урахуванням того, що він жодного разу не перебував у розшуку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та призначити ОСОБА_7 значно м`якше покарання.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не у повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочинів та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу винного, зокрема, те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, де мешкає з батьками похилого віку, які потребують стороннього догляду, потерпілі не наполягали на суворій мірі покарання та не мають претензій до обвинуваченого, заподіяна злочинами шкода є незначною.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_8 та його підзахисного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України як за ч.2 , так і за ч.3 ст. 185 КК України у виді обмеження волі та за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти їх задоволення, вважаючи, що призначене обвинуваченому покарання є необхідне й достатнє для його виправлення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, доведеність його вини та кваліфікація дій за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України у поданих апеляційних скаргах не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.
Разом з тим, призначене ОСОБА_7 покарання не узгоджується з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину та його обставин.
Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами, дані про особу винного, який на диспансерному обліку Комунального підприємства «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» не перебуває, повідомив, що його батьки хворіють, розкаявся у вчиненому та давав правдиві показання, чим активно сприяв розкриттю злочинів та встановленню істини у кримінальному провадженні, раніше судимий та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має незняту та непогашену судимість, тривалий час не працює, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 при призначенні покарання обвинуваченому покладались на розсуд суду та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Разом з тим, призначені обвинуваченому покарання як за кожен злочин окремо, так і за їх сукупністю з застосуванням принципу складання призначених покарань, на переконання колегії суддів, є явно несправедливим внаслідок своєї суворості.

Так, з урахуванням наведених у вироку обставин, а саме того, що ОСОБА_7 дійсно розкаявся у вчиненому та давав правдиві покази, чим активно сприяв розкриттю злочинів та встановленню істини у кримінальному провадженні, має батьків похилого віку мати ОСОБА_12 1952 року народження та батько ОСОБА_13 1946 року народження, які хворіють, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 претензій до ОСОБА_7 не мають та при визначенні міри покарання обвинуваченому покладались на розсуду суду, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за вчинені ним злочини у виді реального позбавлення волі на менший строк, ніж призначений судом першої інстанції та остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, призначити більш м`які покарання ОСОБА_7 не передбачені санкціями ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України, про що просить сторона захисту, або звільнити від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України колегія суддів вважає неможливим, враховуючи особу винного, неодноразово судимого за вчинення корисливих злочинів та досудову доповідь органу пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якої виправлення ОСОБА_7 без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно на 4 роки позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - у той же строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4