ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/115/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1645/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/818/1645/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Зміївського району, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 19.08.2002 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.206, ч.1 ст.186, ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на 4 роки позбавлення волі;
- 03.03.2005 року за Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 4 роки 3 місяці 19 днів позбавлення волі. Звільнений 08.04.2009 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 місяці 14 днів;
- 23.11.2011 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України на 9 років позбавлення волі,-

засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Як установив суд, 20 листопада 2018 року у вечірній час, близько 20 год 00 хв, ОСОБА_8 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , під час сварки з ОСОБА_10 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, навмисно наніс один удар долонею та один удар кулаком по голові ОСОБА_10 , а також не менше двох ударів обутою ногою по тулубу ОСОБА_10 .
В результаті вказаних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-17/172-ВЛ/18 від 09.01.2019 завдано тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді: синця в лівій скуластій області; садна на спинці носа в середній третині; садна в лівій надбрівній області; двох саден на верхньому повіці лівого ока; крововиливів м`яких покровів голови з боку внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій області, в лівій скроневій області, в лобній області, в скронево-потиличній області праворуч; крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яно-скроневій області, потиличній області; крововиливу під м`які мозкові оболонки в області тім`яної і скроневої часток лівої півкулі головного мозку, що привело до набряку головного мозку з дислокацією стовбурових структур у великий потиличний отвір, що явилося безпосередньою причиною смерті; закриту тупу травму грудної клітки у вигляді прямих переломів 3, 4 правих ребер по середньо-ключичній лінії; синець на лівому передпліччі, садна на правій кисті.
Відповідно до п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», закрита черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя згідно п.п. 2.1.1а) 2.1.2, 2.1.3 г) зазначених Правил; закрита тупа травма грудної клітки по ступеню тяжкості має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості згідно п.п. 2.2.1 а), б), в) 2.2.2 Правил; садна та синець по ступеню тяжкості легкі тілесні ушкодження, згідно п.п. 2.3.2б), 2.3.5 Правил.
Внаслідок вищевказаної черепно-мозкової травми ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_10 , безпосередньою причиною якої, відповідно до висновку судово-медичної експертизи став набряк дислокація головного мозку, травматичний субдуральний крововилив, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що він не заперечує факту нанесення потерпілому ударів по голові, однак наполягає, що вони не могли спричинити тяжкі наслідки, у тому числі його смерть. Указав, що він не наносив потерпілому удару по тулубу. Наголосив, що потерпілий до конфлікту вже мав синці на обличчі, що підтверджується показаннями свідків. На думку обвинуваченого, потерпілий міг отримати вказані тілесні ушкодження також після конфлікту, що не з`ясовувалося органами досудового розслідування. Указав, що неможливість настання смерті потерпілого від його ударів підтверджується висновками судово-медичних експертиз. Просить вирок суду скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.121 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, свідок ОСОБА_9 показала, що 20 листопада 2018 року за місцем її проживання вона разом з ОСОБА_10 вживали спиртні напої, після чого останній почав наносити їй удари. Вона зателефонувала ОСОБА_11 , з проханням про допомогу. До неї прийшли ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Вона не бачила чи наносив будь-хто з присутніх тілесні ушкодження ОСОБА_10 , оскільки перебувала у стресовому стані. На час їх спілкування у ОСОБА_10 були тілесні ушкодження, які він, ймовірно, отримав в ході конфлікту з невідомою особою.

Свідок ОСОБА_12 показав, що 20 листопада 2018 року він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 перебували у будинку ОСОБА_9 , де ОСОБА_8 наніс удар по щоці ОСОБА_10 , після якого останній впав зі стільця. В подальшому він разом з обвинуваченим вивели ОСОБА_10 на подвір`я, де останній впав на землю та піднявшись пішов у невідомому напрямку. Зі слів невідомих осіб йому відомо, що ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження до події 20 листопада 2018 року.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона разом з братом ОСОБА_8 , відгукнулась на прохання ОСОБА_9 про допомогу та прийшли за адресою її проживання. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 удар по обличчю, від якого останній впав на підлогу після чого ОСОБА_8 штовхнув його ногою. Коли ОСОБА_10 піднявся його вивели з будинку. Вказала що на обличчі ОСОБА_10 були сліди побиття до часу нанесення ушкоджень ОСОБА_8 .

Зі змісту показань вищевказаних свідків слідує, що ОСОБА_8 наносив потерпілому ОСОБА_10 удари по голові, від яких потерпілий впав зі стільця, після чого обвинувачений продовжив наносити ОСОБА_10 удари по тулубу, про що свідчать показання свідка ОСОБА_11 .

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання, в цій частині, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , матеріали кримінального провадження не містять.
Крім того, встановлені під час досудового розслідування та судового розгляду вищевказані обставини підтверджуються висновком експерта від 09.01.2019 № 12-17/172-ВЛ/18, згідно якого у ОСОБА_10 наявні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді: синців в навколоочних областях; синця в лівій скуластій області; садна на спинці носа в середній третині; садна в лівій надбрівній області; двох саден на верхньому повіці лівого ока; крововиливів м`яких покровів голови з боку внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій області, в лівій скроневій області, в лобній області, в скронево-потиличній області, в потиличній області праворуч; крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яно-скроневій області, потиличній області; крововиливу під м`які мозкові оболонки в області тім`яної і скроневої часток лівої півкулі головного мозку, що привело до набряку головного мозку з дислокацією стовбурових структур у великий потиличний отвір, що явилося безпосередньою причиною смерті; закрита тупа травма грудної клітки у вигляді прямих переломів 3, 4 правих ребер по середньо-ключичній лінії; синець на лівому передпліччі, садна на правій кисті. Вищевказані ушкодження утворилися: закрита черепно-мозкова травма, закрита тупа травма грудної клітки та синець від ударної дії тупого твердого предмета (предметів); садна від дії тупого предмета (предметів) по механізму тертя, і могли бути отримані за 12-24 годин до настання смерті.
Закрита черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя згідно; закрита тупа травма грудної клітки по ступеню тяжкості має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості; садна та синець по ступеню тяжкості легкі тілесні ушкодження (т.1 184-191).

Дані, які містяться у експертному висновку від 09.01.2019 № 12-17/172-ВЛ/18 підтвердив у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 , при цьому наголосивши, що між діями обвинуваченого, який наніс два удари по голові потерпілого, та наслідками у вигляді травматичних субдуральних крововиливів, що ускладнилися у своїй течії розвитком набряку, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини, що і стало безпосередньою причиною смерті потерпілого, існує причинно-наслідковий зв`язок, а тому між нанесеннями тілесних ушкоджень і смертю потерпілого існує причинно-наслідковий зв`язок.

Крім того, згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 12 грудня 2018 року, в ході цієї слідчої дії обвинувачений ОСОБА_8 відтворив обставини вчиненого ним злочину, продемонструвавши кількість, механізм та спосіб нанесення потерпілому ударів та їх локалізацію (т.1 а.с.169-172).

Відповідно даним додаткового висновку експерта від 16 січня 2019 року №12-14/5-Зм/19, виявлені на тілі трупа ОСОБА_10 вищевказані тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвості їх утворення, і утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, а вище згадані садна утворилися по механізму тертя-ковзання, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, в результаті завдання ударів руками (кулаками) і взутими ногами нападаючого, і могли бути отримані в строк і за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту з його участю, і в ході його допиту в якості підозрюваного. Причиною смерті ОСОБА_10 явилася вищезгадана закрита черепно-мозкова травма, у формі травматичних субдуральних крововиливів, що ускладнилися у своїй течії розвитком набряку, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини, що і стало безпосередньою причиною смерті.
Показання ОСОБА_8 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту від 12 грудня 2018 року і в ході його допиту в якості підозрюваного, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі спричинення потерпілому ОСОБА_10 , і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи, і смерть ОСОБА_10 могла настати внаслідок ударів, нанесених ОСОБА_8 .
Враховуючи характер і локалізацію вищезгаданих тілесних ушкоджень, а також згідно висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_10 міг жити проміжок часу, що обчислюється декількома десятками хвилин, декількома годинами по мірі наростання явищ травматичних внутрішньочерепних крововиливів, і смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 . Об`єктивних судово-медичних даних, що вказують на спричинення вищезгаданих тілесних ушкоджень самим ОСОБА_10 в результаті самоспричинення або при падінні його з висоти власного росту немає (т.1 а.с.192-193).

За таких обставин, доводи обвинуваченого про неможливість настання смерті потерпілого після нанесення йому ударів є необґрунтованими, оскільки спростовуються додатковим висновком експерта від 16 січня 2019 року №12-14/5-Зм/19, в ході якого було проаналізовано відомості, які містяться у протоколі слідчого експерименту від 12 грудня 2018 року, у тому числі показання обвинуваченого щодо кількості, механізму та способу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, які не суперечать його показанням наданим ним в ході судового розгляду.

Об`єктивність наданих експертом ОСОБА_13 під час допиту в суді першої інстанції показань щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідком у вигляді смерті потерпілого, підтверджується висновком судово-медичного експерта №12-14/5-Зм/19 від 16 січня 2019 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позиція обвинуваченого щодо можливості отримання потерпілим тілесних ушкоджень за інших обставин, як до так і після конфлікту,- спростовується висновкам додаткової судово-медичної експертизи від 16.01.2019 року № 12-14/5-Зм/19 та висновку експерта № 12-17/172-ВЛ/8 від 09.01.2019 року.

Таким чином, сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування ухваленого судом вироку, не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, у тому числі і за злочин проти здоров`я особи, судимість за які не погашена та не знята в установленому законом порядку, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував, за зареєстрованим місцем проживання скарг на нього не надходило.
Крім того, судом враховано висновок судово-психіатричного експерта № 928 від 17.12.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 на даний час виявлені не хворобливі особливості особи з позиції нехтування існуючими соціальними правилами, з нездатністю отримувати користь із попередніх покарань. Встановлено у ОСОБА_8 хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості (F60.2).

Суд також взяв до уваги відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

З огляду на наведене, підстави для зміни чи скасування вироку за апеляційною скаргою обвинуваченого - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: