ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/231/21 Справа № 205/5579/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001751 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Дніпро, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В зміненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, призначивши їй покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, або інше більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що органами досудового слідства та державним обвинуваченням не було доведено обставин, що ОСОБА_9 умисно нанесла один удар ножем потерпілій ОСОБА_10 , при цьому показання обвинуваченої як в ході досудового слідства, так і в ході судового розгляду, є послідовними та незмінними.
З показань ОСОБА_9 вбачається, що 09.07.2017 року, саме ОСОБА_10 , спровокувала конфлікт з обвинуваченою. Зокрема ОСОБА_10 , першою почала бити та дряпати обличчя ОСОБА_9 , про що свідчить висновок судово-медичної експертизи № 2266-е від 13.07.2017 року, в якому зазначено що «у ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження, не менш як від 4-5 механічних дій тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути нігті людини». Потім ОСОБА_10 взяла кухонний ніж та намагалася нти вдарити ОСОБА_9 , однак обвинувачена вихватила ніж з рук ОСОБА_10 , і хотіла відштовхнути її від себе. Відштовхуючи ОСОБА_10 , своєю рукою, в якій на той момент вже знаходився вказаний ніж, ОСОБА_9 , випадково вдарила ножем в груди ОСОБА_10 , від чого остання померла.
Зазначає, що необхідно врахувати той факт, що ОСОБА_10 була психічно хворою людиною, яка постійно конфліктувала з родичами, вступала з ними в бійку, що підтверджується показами потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Крім того, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 1416 від 08.08.2017 року, «тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення на передній поверхні грудної клітини ліворуч не виключено, що могло утворитися за обставин, зазначених ОСОБА_9 у ході слідчого експерименту».
Вказує на те, що стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 умисно нанесла удар ножем потерпілій, з мотивів, зазначених в обвинувальному акті. Показання ОСОБА_9 стороною державного обвинувачення не спростовані, а докази, на які сторона державного обвинувачення посилається, як на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, є непрямими.
Стверджує, що допитані в ході судового розгляду свідки та потерпілий, показали, що обвинувачена ОСОБА_9 завжди добре ставилась до своєї сестри ОСОБА_10 , всіляко допомагала їй, ніколи не била та не спричиняла останній ніякої шкоди. Крім того, саме за проханням ОСОБА_9 була викликана швидка медична допомога та поліція. Також з показів свідка ОСОБА_14 (лікар швидкої допомоги) вбачається, що ОСОБА_9 допомагала йому в наданні ОСОБА_10 невідкладної медичної допомоги. Після вказаних подій, ОСОБА_9 не намагалася переховуватися від поліції.
Посилається на те, що зазначене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_9 умислу на заподіяння смерті своїй сестрі і спричинення ножового поранення внаслідок необережних дій під час спроби забрати ніж у ОСОБА_10 .
Вважає, що дії ОСОБА_9 необхідно перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, оскільки вона не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і мала їх передбачити.
Крім того, вказує на те, що обвинувачена як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду визнавала вину за ч.1 ст.119 КК України, щиро розкаялася, неодноразово наголошувала на тому, що дуже жалкує та винить себе в тому, що зробила, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, працює неофіційно, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на її утриманні перебуває матір похилого віку.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , 09.07.2017 року перебуваючи за місцем свого постійного мешкання в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживали алкогольні напої.

В той же день, 09.07.2017 року близько 17.00 години (більш точний час в ході досудового слідства не встановлений) у ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виник конфлікт із ОСОБА_10 , яка також постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході сварки, у ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, близько 17.10 години 09.07.2017 року ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні кухні в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання смерті потерпілої, правою рукою взяла ніж побутового призначення, та з великою силою нанесла вказаним ножем один удар в область грудної клітини, а саме в ділянку серця потерпілої ОСОБА_10 , тобто в життєво важливі органи.

Тілесне ушкодження у вигляді рани на передній поверхні грудної клітини ліворуч на 120 см вгору від підошвенної поверхні стопи, по середньо-юпочиній лінії, у проекті 4 міжреберного проміжку. Від рани відходить раньовий канал, що прямує з переду-назад, справо-наліво, незначно зверху-вниз, довжина його складає не менш як 13 см. Раньовий канал проходить через підшкірно жирову клітковину, м`язи передньої поверхні грудної клітини та 4 міжреберного проміжку, проникає в ліву плевральну порожнину та далі через серцеву сорочку в порожнину правого шлуночка серця, де закінчується. Тілесне ушкодження виникло прижиттєво, незадовго до настання смерті, заподіяне плоским колючо-ріжучим предметом з шириною клинка на рівні поринулої частини не більш 14,5 мм, який мав гостре лезо та обух, товщиною біля 2,0 мм. Від завданих ушкоджень ОСОБА_10 померла на місці.

Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, яке ускладнилось тампонадою серцевої сорочки кров`ю.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, її захисника та потерпілого, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частинами першою та другою статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Захист обвинуваченої ОСОБА_9 протягом всього досудового та судового розгляду здійснював захисник ОСОБА_15 , який Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області, був призначений за Дорученням для надання безоплатної правової допомоги від 10.07.2017 року № 004-0035634, яке діяло протягом строку затримання та/або тримання такої особи під вартою (а.к.п. 62).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2018 року обвинувачену ОСОБА_9 було звільнено з-під варти в залі суду, та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (а.п. 136).
З відповіді Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області (далі - Центр) вбачається, що, на підставі вказаної ухвали, з 06.08.2018 року повноваження ОСОБА_15 стосовно надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_9 припинено та інших доручень щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_9 . Центр на ім`я вищезазначеного захисника не видавав (а.п. 31 т.2).
Інших документів, які підтверджують повноваження адвоката ОСОБА_15 на участь у цьому кримінальному провадженні в якості захисника ОСОБА_9 з 06.08.2018 року, матеріали провадження не містять.
Таким чином, колегія суддів вважає, що розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції за участю захисника ОСОБА_15 за наведених обставин, свідчить про порушення права обвинуваченої ОСОБА_9 на захист.
Допущені порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисника, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а саме п.4 ч.2 ст. 412 КПК України, і з метою забезпечення права обвинуваченої на захист, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, перевірити доводи апеляційної скарги захисника, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у разі ж доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначене покарання вважати необхідним і достатнім для її виправлення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4