Справа № 305/507/20
Номер провадження 1-кп/305/277/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 01.04.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 26 березня 2020 року близько 15 години, знаходячись в АДРЕСА_2 , в гостях у знайомого ОСОБА_6 , діючи умисно, шляхом обману, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись довірою ОСОБА_6 , під приводом позики, отримав належний потерпілому спортивний велосипед жіночого типу білого кольору марки "Лагуна" вартістю 4000 гривень, яким заволодів та в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши при цьому власнику велосипеда матеріальної шкоди на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_4 29 березня 2020 року близько 15 години знаходячись в АДРЕСА_2 в гостях у знайомого ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення, із коридору вказаного будинку викрав належну ОСОБА_6 , пневматичну гвинтівку марки XTSG 2 вартістю 3220 гривень, якою заволодів та покинув місце події, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши при цьому власнику гвинтівки матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини їх вчинення, вказані в обвинувальному акті. Просить суворо не карати. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, про розгляд справи у його відсуності, претензій матеріального та морального характеру не має, просить обвинуваченого суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, а дії його вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів та характеризуючих особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованих йому злочинів при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, заа місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Також, суд враховує думку потерпілого щодо призначення покарання без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 70, 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 п.1 п.2 ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід, не обирався.

Клопотання захисника ОСОБА_5 , щодо закриття даного кримінального провадження у зв"язку з дійовим каяттям суд відхиляє.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік обмеження волі; за ч.2 ст. 185 КК України- 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На діставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш судворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1