Справа № 629/4276/21
Провадження № 1-кс/629/735/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Лозова

Слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Близнюківського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000278 від 19.06.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків Харківської області, громадянки України, не заміжньої, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 на строк 60 днів, без визначення застави. В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2021 року до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 17.08.2021 року. На даний час строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 спливає, однак досудове розслідування по кримінальному провадженню триває. Зауважив, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваній, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області 22.06.2021 р., на цей час не зменшились, не зникли та продовжують існувати.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, та надав пояснення, аналогічні викладеним в клопотанні.

Захисник та підозрювана заперечували проти задоволення клопотання прокурора з підстав відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Захисник пояснив, що ОСОБА_4 не визнає себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України, тож вона не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки має намір довести свою непричетність до вказаного кримінального правопорушення. Також вона не має наміру незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчиняти будь-які кримінальні правопорушення. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме-домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2021 року за №0000278 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

20 червня 2021 року ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2021 року застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17.08.2021 року, без визначення застави.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, згідно п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи клопотання прокурора, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється за ч.1 ст. 115 КК України у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, також слідчий суддя враховує вік підозрюваної та стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а саме те, що вона не заміжня, офіційно не працевлаштована, за місцем реєстрації не мешкає, в силу ст. 89 КК України раніше не судима, а відтак, з урахуванням наведених даних слідчий суддя вважає, що обставини регламентовані п. п. 1,3,5 ч. 1 ст.177, п. п. 1-3 ч. 1 ст.194 КПК України є дійсними.

Слідчий суддя приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленої підозри, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_4 підозрюється.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. Слідчий суддя оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється.

Вказані обставини слідчим суддею враховані при розгляді клопотання прокурора. А відтак розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, слідчий суддя вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати.

Щодо доводів захисника та підозрюваної про необґрунтованість клопотання слідчого, слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, у разі визнання її винною, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, спростовують доводи захисника та підозрюваної про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Оскільки термін дії застосованого запобіжного заходу спливає 17.08.2021 року, постановою керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області від 06.08.2021 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до 20.09.2021, закінчити досудове розслідування по кримінальному провадженню до вказаного строку не є можливим, підстави для продовження запобіжного заходу підозрюваній продовжують існувати на даний час, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити підозрюваній дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обставини злочину, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного вбивства, слідчий суддя, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора -задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно підозрюваної ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування- на 41 днів, а саме до 20.09.2021 року, без визначення застави.

Копію ухвали направити начальнику ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1