Справа № 201/4669/21
Провадження № 1-кс/201/1447/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , з секретарем: ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 001892 від 16 листопада 2020 року, клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Катеринопіль, Катеринопільського району, Черкаської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурор звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 15 листопада 2020 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_5 перебував біля будинку № 2 по вулиці Колодязна в місті Дніпро де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 у нього виник раптово злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому предметом зовні схожим на дерев`яну палку. Після виникнення злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно, в повній мірі розуміючи та усвідомлюючи небезпечність свого злочинного діяння, маючи можливість піти з даного місця без настання тяжких наслідків не скористався даною можливістю, і реалізуючи свій злочинний умисел направлений спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись по відношенню до потерпіло обличчям, а потерпілий до нього лівою боковою частиною наніс потерпілому один удар предметом зовні схожим на дерев`яну палку в область голови потерпілого ОСОБА_7 , а саме в ліву тім`яну частину, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді ВЧМТ, забою головного мозку, перелом своду та основи черепу, епідуральна гематома, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 121 КК України тобто умисного тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
25 листопада 2020 року та 04 лютого 2021 року складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
На підставі вищезазначеного, слідчий за погодженням з прокурором просив надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 який відсутній за місцем мешкання та його місцезнаходження невідоме, що, на думку сторони обвинувачення, свідчить про те, що останній може переховуватись від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд надати дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши думку сторони обвинувачення, а також дослідивши зазначене клопотання та долучені до нього матеріали, суд доходить до таких правових висновків з наступних підстав.
Статтею 188 КПК України передбачено, що клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою, після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного до суду на підставі судового виклику, після неприбуття підозрюваного за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою і відсутності у слідчого судді на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що прокурор зобов`язаний додати до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.
13 травня 2021 року стороною обвинувачення було подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 . В той же день слідчий за погодженням з прокурором звернулись з даним клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 для участі в розгляді вищезазначеного клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу, слідчий суддя приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Частиною 2 ст. 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Нормами п. 1 ч. 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, якими встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При цьому, слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В матеріалах доданих до клопотання наявне два письмових повідомлення про підозру, складені слідчим за погодженням з прокурором 25 листопада 2020 року та 04 лютого 2021 року, якими ОСОБА_5 на підставі достатніх доказів, повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 121 КК України у межах кримінального провадження № 001892 від 16 листопада 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складання, таке повідомлення вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
Статтею 136 КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.
25 листопада 2020 року письмове повідомлення про підозрюваному ОСОБА_5 не вручено, а вручено начебто його матері ОСОБА_8 , але в матеріалах клопотання відсутні будь-які документи зазначеної особи з яких суд міг встановити особу якій було вручено повідомлено про підозру.
04 лютого 2021 року слідчим за погодженням з прокурором було складено повідомлення про підозрюваному ОСОБА_5 , яке вручено останньому 05 лютого 2021 року, проте лише 05 лютого 2021 року було винесено постанову про відновлення досудового розслідування, що на підставі ч. 5 ст. 280 КПК України унеможливлює складання відповідного процесуального рішення слідчим 04 лютого 2021 року.
З цього слід зробити висновок, що стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, як того вимагають положення ст. 42 КПК України щодо набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
Разом з тим прокурором не було доведено, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування чи суду, оскільки до матеріалів долучено лише постанову про зупинення досудового розслідування, постанову про оголошення останнього у розшук, рапорт старшого оперуповноваженого СКП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про відсутність ОСОБА_5 за місцем проживання без зазначення дати його складення, та два рапорти оперуповноваженого СКП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23 лютого 2021 року, 06 травня 2021 року, щодо неможливості встановлення місця знаходження ОСОБА_5 що не може бути достатнім доказом цим обставинам.
Крім того слід враховувати, що відповідно до ч. 5 ст. 280 КПК України після зупинення досудового розслідування допускається проведення слідчих (розшукових) дій, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного. Однак, в матеріалах цього клопотання відсутні будь-які підтвердження тому факту, що після зупинення досудового розслідування проводились хоча б які-небудь слідчі (розшукові) дії з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 .
За таких обставин слід зробити висновок, що слідчим до зупинення досудового розслідування як і після цього не було виконано всіх слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне для встановлення місцезнаходження особи та здійснення його розшуку, а тому неможливо вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування чи суду.
Отже, враховуючи, що під час розгляду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу слідчим суддею встановлено, що надані стороною обвинувачення докази не доводять обставини, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 190 КПК України, то слід вважати, що і наявність всіх інших обставин, передбачених частиною 4 ст. 189 цього Кодексу не може існувати, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України ініціювання застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, зокрема наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, заборонено.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні цього клопотання, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 189 КПК України під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою ОСОБА_5 , а також є достатні підстави вважати, що останній переховується від органів досудового розслідування чи суду та вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132,176-178, 187-190, 194, 309, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , 22 січня 1997 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1