У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка Миколаївської області, громадянина України, працюючого торговим представником підприємства КІВІТ, є студентом Миколаївського національного аграрного університету, неодруженого, дітей не має, з середньою освітою, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000630 від 18.05.2021 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 14 липня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 20:00 до 06:00, за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України в частині ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ґрунтується лише на довідці з КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» МОР, яка навіть не датована та не може вважатися офіційним документом, що встановлює тяжкість тілесних ушкоджень потерпілого. Тобто, стороною обвинувачення об`єктивно не встановлено ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які отримав потерпілий ОСОБА_8 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що викликає обґрунтовані сумніви у обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Разом з тим, судом першої інстанції прийнято рішення про застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою лише на підставі медичної довідки, яка не датована, не містить і не може містити інформацію щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_8 . Вищезазначене вказує на необґрунтованість такого рішення, так як, воно ухвалене судом на підставі припущень, які не підтверджені жодним із доказів, наданих до клопотання про обрання запобіжного заходу.

Окрім того, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, будучи зобов`язаним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, знехтував вимогами ч.3 ст.183 КПК України та не визначив розміру застави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000630 від 18.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8

Відповідно до змісту підозри, 18.05.2021 приблизно о 19.20 годині, ОСОБА_6 керував автомобілем "VOLKSWAGEN GOLF" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби, по проїжджій частині проспекту Центрального, зі сторони вулиці Соборної, в напрямку вулиці Декабристів, в місті Миколаєві. Рухаючись у обраному напрямку, водій ОСОБА_6 , при проїзді в районі нерегульованого пішохідного переходу, який розташований в районі перехрестя з вулицею Лягіна, грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б»; 12.3; 18.4; Правил дорожнього руху України, а саме: при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» ПДР України та дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1, ПДР України «Пішохідний перехід», перед яким у другій смузі для руху, справа, зупинились транспортні засоби, надаючи перевагу в русі пішоходам, проявив особисту неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінам, хоча зобов`язаний був постійно її контролювати і мав таку можливість, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у обраному ним напрямку, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по пішохідному переході на немеханічному транспортному засобі (самокаті), з права наліво, відносно напрямку його руху.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, перелому лівої лобної кістки, забою головного мозку І-ІІ ступеню, перелому середньої треті лівого стегна зі зміщенням, без свідомості був доставлений у реанімаційне відділення Обласної дитячої клінічної лікарні міста Миколаєва. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 «б»; 12.3; 18.4; Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

18.05.2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та 19.05.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання доведеним ризикам та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке за ступенем тяжкості відповідно до ч. 5 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Разом з тим, слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, не довели про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, шляхом схилення їх до дачі завідомо неправдивих показів, які можуть виправдати його, чим перешкоджатиме встановленню істини у справі. Не надано доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий не обґрунтовує необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів судового провадження, звертаючись до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим в клопотанні взагалі не наведено жодної із підстав на підтвердження обґрунтованості та законності застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, з огляду на те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом з батьками, є студентом Миколаївського національного аграрного університету, працює торговим представником підприємства КІВІТ, тобто має міцні соціальні зв`язки. Позитивно характеризується за місцем роботи та навчання. Клопотання слідчого не містить даних про те, що підозрюваний, усвідомлюючи суворість покарання і намагаючись його уникнути, може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, шляхом схилення їх до дачі завідомо неправдивих показів. З урахуванням того, що підозрюваний провину визнає повністю. Не надано доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Проте, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу на дані обставини не звернув увагу, в порушення вимог КПК України, застосував до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ненавівши в ухвалі належних мотивів. Крім того, слідчим суддею в порушення вимог ч.3 ст. 183 КПК України не визначено розмір застави.

Таким чином, ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом з батьками, є студентом Миколаївського національного аграрного університету, працює торговим представником підприємства КІВІТ. Позитивно характеризується за місцем роботи та навчання. Добровільно відшкодовує матеріальну шкоду потерпілій.

Крім того, апеляційним судом враховано позицію потерпілої ОСОБА_10 , яка просила не застосовувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід пов`язаний з триманням під вартою.

Вказані обставини свідчать про наявність у підозрюваного родини та міцних соціальних зв`язків, та дають підстави суду вважати, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи наведене, обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст.194 КПК України, є достатнім для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 липня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Миколаївського району УП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною у період доби з 20:00 до 06:00 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень п. 2,3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- не відлучатися із м. Баштанка без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному проваджені;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Строк дії ухвали до 14 липня 2021 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді