справа № 361/6139/21
провадження № 1-кс/361/1155/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001255 від 08 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було виявлено та вилучено під час огляду дорожньо-транспортної пригоди 07.07.2021 року, за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, з забороною його відчуження та розпорядження до прийняття рішення по кримінальному провадженню та забороною користування до моменту проведення судовиз експертиз.

Клопотання обґрунтоване тим, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001255 від 08 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 07.07.2021 року близько 13 години 58 хвилин на регульованому перехресті вул. Київська, вул. Пушкіна та вул. Сєрова в м. Бровари трапилась дорожньо-траспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, рухаючись в напрямку від м. Київ до м. Чернігів виконував маневр повороту ліворуч в напрямку вул. Пушкіна та автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в напрямку від м. Чернігів до м. Київ з перевищеняням швидкості, що підтверджується даними на спидометрі. В результаті ДТП пасажири автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала тілесні ушкодженняу вигляді садини верхньої губи та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ перелом кісток черепа під питанням

У ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.07.2021 року автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 вилучено та направлено на зберігання на територію майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Милославська, буд. 2-А.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Автор клопотання зазначає, що автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 є засобом вчинення кримінального правопорушення, на кузові якого наявні сліди його вчинення, які є доказом вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються у ході досудового розслідування, тобто мають значення речового доказу.

Відповідно до матеріалів клопотання, 08.07.2021 року постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, звернулась до слідчого судді із заявою про розгляд клопотання про арешт майна без участі прокурора, в якій зазначає, що підтримує подане клопотання та просить його задовольнити.

Представник власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі, в якому зазначив, що останні не заперечують проти накладення арешту на тимчасово вилучене майно, до проведення всіх слідчих дій.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчий відділ Броварського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001255 від 08 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами).

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 липня 2021 року, який відбувався за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, вбачається, що у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 вилучено та направлено на зберігання на територію майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м Київ, вул. Милославська, буд. 2-А.

При цьому, 08.07.2021 року постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події прокурор звернувся 08 липня 2021 року, направивши його засобами поштового зв`язку.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, відповідно до частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 1 статті 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У відповідності до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до приписів статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, яке було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям частини 1 статті 170 КПК України, а саме є доказом кримінального правопорушення і відносяться до категорії речових доказів.

Згідно положень частини 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до приписів частини 1, 3 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; ту обставину, що виявлений та вилучений згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 липня 2021 року транспортний засіб був визнаний речовим доказом; наслідки накладення арешту на майно, а також те, що представник власника майна не заперечує проти задоволення клопотаня прокурора, з огляду також і на принципи змагальнотс іта диспозитивності кримінального провадження, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора в повному обсязі.

На даний час, будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Hyundai» моделі «Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_8 , із забороною відчуження, розпорядження та користування до моменту проведення судових експертиз.

Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1