Номер провадження: 11-кп/813/1074/21
Номер справи місцевого суду: 495/5614/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021, якою під час судового розгляду кримінального провадження №40001255 відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шабо Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл. громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.03.2021 включно із можливістю внесення застави,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 03.02.2021 під час судового розгляду кримінального провадження №40001255 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України було частково задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 та відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 діб, а саме до 04.03.2021 включно із утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор»

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією чи без такої, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість у встановлений КПК України строк, на даний час по кримінальному провадження не допитані обвинувачений, потерпіла, свідки, що свідчить про те, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, суд 1-ої інстанції врахувавши, що прокурором не були надані відповідні докази щодо перебування в провадженні Київського райсуду м. Одеси на розгляді обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. 185 КК України та знаходження останнього у розшуку за даний епізодом, дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора.

Крім того, суд 1-ої інстанції звернув увагу на те, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 23.09.2020 був визначений розмір застави у сумі 43 940 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою з підстави того, що поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що прокурором жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, натомість обвинувачений не заперечує проти пред`явленого йому обвинуваченого; має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю та братами; за обвинуваченням за ст. 185 КК України не переховувався.
Посилаючись на викладені обставини, обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем проживанням, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

В судове засідання апеляційного суду прокурор ОСОБА_8 не з`явився, був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, надав письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності та заперечував проти неї, натомість, від захисника ОСОБА_9 надійшло письмове клопотання в якому він підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просив її задовольнити та провести судове засідання без участі сторін.
Від обвинуваченого ОСОБА_6 будь-яких клопотань про забезпечення його явки в судове засідання до апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності учасників судового провадження та фіксацію судового засідання технічними засобами не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Білгород-Дністровському міськрайсуді Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Проте, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, настання тяжких наслідків, також можливої міри покарання, яка може йому загрожувати у разі визнання його винним, зокрема у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років із конфіскацією майна або без такої, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Апеляційний суд вважає доводи обвинуваченого з приводу не переховування від суду в межах іншого кримінального провадження такими, що відповідають дійсності, оскількивідповідно до відомостей отриманих з Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР), дійсно на розгляді в Київському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0004170 від 03.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (справа № 947/21857/20), однак жодних відомостей про переховування обвинуваченого в зазначеному кримінальному провадженні матеріали справи не містять та прокурором надано не було.
Проте, зазначена вище обставина, а також те, що ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимою особою, свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, його схильність до вчинення злочинів та систематичне ігнорування останнім норм кримінального законодавства, що негативно характеризує його особу та свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпіла та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останнього на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Також, колегія суддів критично оцінює посилання обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність в нього постійного місця проживання, де він проживає разом із матір`ю та братами, оскільки матеріалами апеляційної скарги, а також матеріалами кримінального провадження, це не підтверджено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021, якою відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України під час судового розгляду кримінального провадження по суті продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.03.2021 включно із можливістю внесення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4