печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7692/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0000189,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор вказує наступне.

У провадженні СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 29.01.2021 за ознаками вчинення злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.01.2021 група невідомих осіб шляхом підробки установчих документів на право власності заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .

У клопотанні вказано, що 22.12.2020 ОСОБА_4 звернулася до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_5 та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 2016 року № НОМЕР_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 на громадянку ОСОБА_4 виданого відділом з питань майна комунальної власності Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

Після цього, 21.01.2021 ОСОБА_6 , звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округа ОСОБА_7 та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2021 реєстраційний номер № 25 виданий приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округа ОСОБА_7 .

Також вказує прокурор, що відділом з питань майна комунальної власності Печерської районної в місті Києві державної адміністрації свідоцтво від 20 липня 2016 року № 121 про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 на громадянку ОСОБА_4 не видавалось.

Крім того, в ході досудового розслідування було отримано відповідь від ФОП ОСОБА_8 , про те що Бюро технічної інвентаризації ФОП « ОСОБА_8 » технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа № 981-18/12/20) не виготовляло.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 повідомив, що з 2003 року по 2013 рік працював держслужбовцем в Київському міському БТІ. Після чого в 2107 році зареєстрував фізичну особу підприємця. Отримав сертифікат який дозволяє працювати у сфері створення об`єктів архітектури. Приблизно на початку лютого 2021 року від працівників поліції

ОСОБА_8 стало відомо, що невідома особа використовуючи його персональні дані, а саме підпис, дві печатки та кваліфікаційний сертифікат виготовили технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 від його імені. ОСОБА_8 вказаний технічний паспорт на вказану квартиру не виготовляв та вперше чує про квартиру АДРЕСА_1 .

10.02.2021 слідчим винесено постанову про визнання об`єкту нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000189 від 29.01.2021.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, оскільки вказана квартира має значення речового доказу у кримінальному провадженні, та забезпечення збереження речового доказу, недопущення подальшого відчуження, та з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що не накладання арешту на квартиру яка розташована за адресою АДРЕСА_2 - може призвести до його відчуження або інших наслідків, слідство вважає що є необхідність у накладанні арешту на квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Метою арешту майна слідчий зазначає забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання за його відстуності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання частково, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження за № 0000189 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 та заборонити особі, у володінні якої перебуває вищезазначене майно, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1