Житомирський апеляційний суд
Справа №296/47/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
скаржника: ОСОБА_7

розглянула в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на постанову прокурора про порушення кримінальної справи від 10 червня 2008 року , -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на постанову прокурора Корольовської районної прокуратури м. Житомира про порушення кримінальної справи від 10 червня 2008 року. Рішення суду обгрунтовано тим, що постанова прокурора про порушення кримінальної справи не може бути предметом оскарження під час досудового розслідування та, відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, не підлягає оскарженню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду на новий розгляд. Вказує, що 10 червня 2008 року постановою прокурора Корольовської районної прокуратури м. Житомир порушено кримінальну справу по факту зловживання службовим становищем службовими особами СФГ «Нона» с. Биків Брусилівського району Житомирської області за ч.1 ст. 364 КК України. В зазначеній постанові відсутні коди ЄДРПОУ господарств, та фермерські господарства «Нона» - взагалі не існувало за зазначеною адресою. Ухвала Корольовського районного суду м. Житомир від 19 квітня 2021 року підлягає скасуванню на підставі того, що кримінальна справа від 10 червня 2008 року була порушена на підставі КПК України 1960 року. Відповідно до статті 236-7 КПК України суд приймає до розгляду скаргу на постанову про порушення кримінальної справи протягом усього часу перебування справи у провадженні органу дізнання, слідчого, прокурора до моменту закінчення досудового слідства. Обвинувальний висновок по кримінальній справі, яка порушена 10 червня 2008 року до суду не направлявся. Постанови про прийняття обвинувального висновку до розгляду в суді відсутня. Така скарга розглядається суддею кримінальної палати Корольовського районного суду. Суддя Корольовського районного суду ОСОБА_1 - не є суддею кримінальної палати та не має повноважень розглядати таку скаргу. З зазначених підстав є ухвала Житомирського апеляційного суду якою від 17 лютого 2021 року якою скасовано ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомир ( ОСОБА_8 ) від 05 січня 2021 року, якою скаргу ОСОБА_7 на постанову про порушення кримінальної справи від 10.06.2008 року, повернуто скаржнику -скасувати. Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомир ОСОБА_1 не має повноважень приймав ухвалу з зазначених підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу, зазначив, що дана ухвала прийнята слідчим суддею всупереч попередньої ухвали апеляційного суду, його скарга повинна розглядатися відповідно до положень КПК України 1960 року.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав. Викладених в оскарженій ухвалі слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно зі ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З матеріалів провадження вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.
Так, у відповідності до матеріалів судового провадження №296/47/21, ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді із скаргою в якій просить скасувати постанову про порушення кримінальної справи від 10 червня 2008 року, якою, в порядку ст.ст.94, 97, 98, 101, 111-113 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 р. (чинного на той час), порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем службовими особами СФГ «Нона» ч.1 ст.364 КК України.

Тобто, ОСОБА_10 , звертаючись із скаргою до суду, фактично оскаржує рішення слідчого про порушення кримінальної справи, постановлене в порядку Кримінально-процесуального кодексу України 1960 р. Процесуальна можливість оскарження такого рішення слідчого, за нормами КПК України від 1960 була передбачена ст. 236-7 цього кодексу.
Разом з цим, у відповідності до ч.2 Розділ X Прикінцевих положень КПК України від 13.04.2012 року № 4651-V, з дня набрання чинності цим Кодексом втрачають чинність: 1) Кримінально-процесуальний кодекс України із змінами (в редакції 1960 року); 2) Закон Української РСР «Про затвердження Кримінально-процесуального кодексу Української РСР».
При цьому, «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI не передбачають можливість вирішення за правилами КПК України від 1960, скарг на процесуальні рішення органу досудового слідства постановлених в кримінальній справі, за результатами судового розгляду якої судове рішення, не тільки набуло законної сили, а як, в даному випадку, і приведено до виконання.
Таким чином, скарга ОСОБА_7 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 10.06.2008 повинна вирішуватись виключно в порядку Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI, а саме, відповідним слідчим суддею суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на досудовому слідстві.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно ж до вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
При цьому, у пунктах 1-11 ч.1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Зазначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних дій, бездіяльності слідчого, прокурора не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.
Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що може бути предметом оскарження, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2019 року у справі за №807/1456/17, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Із змісту скарги ОСОБА_10 , поданої до суду першої інстанції, вбачається, що останнім оскаржується рішення у формі постанови про порушення кримінальної справи від 10.06.2008, яке не входить до переліку рішень, визначених ч.1 статті 303 ПК України, які можуть бути оскаржені лише під час досудового провадження.
Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
З огляду на наведене, слідчий суддя в даному випадку правильно прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на постанову прокурора про порушення кримінальної справи від 10 червня 2008 року. Доводи ОСОБА_10 про те, що його скарга повинна бути розглянута за правилами КПК 1960 року є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що суддя ОСОБА_1 не є суддею кримінальної палати, тому не мала повноважень розглядати його скаргу, є голослівними, оскільки в апеляційній скарзі не наведено доказів на підтвердження таких доводів, а згідно протоколу автоматичного розподілу вбачається, що справу розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

Неспроможними є і доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала постановлена всупереч висновків апеляційного суду, викладених в ухвалі від 17.02.2021 року, якою скасовано попередню ухвалу слідчого судді в даній справі про повернення його скарги.
Так дійсно ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17.02.2021 було скасовано ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05.01.2021 про повернення скарги ОСОБА_10 , з тієї підстави, що слідчим суддею було помилково зроблено висновок про повернення скарги у зв`язку з пропуском скаржником строку на оскарження, і помилково не вирішено питання про відкриття провадження чи відмову в цьому з огляду на положення ст. 303 КПК України та виключний перелік рішень органу досудового розслідування, які можуть бути оскаржені слідчому судді.
В подальшому тим же слідчим суддею після повернення скарги на новий розгляд, враховуючии висновки апеляційного суд в ухвалі від 17.02.2021, було відмовлено у відкритті провадження по даній скарзі з підстав відсутності у скаржника відповідно до положень ст. 303 КПК України права на оскарження постанови про порушення кримінальної справи. Однак вказана ухвала слідчого судді була скасована ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05.04.2021 у зв`язку з незаконним складом суду.
І з огляду на рішення апеляійного суду про постановлення нової ухвали, якою скаргу ОСОБА_10 було повернуто на новий розгляд в суді першої інстанції з процесуальних підстав, слідчим суддею ОСОБА_11 і було вирішено відмовити у відкриття провадження за даною скаргою у зв`язку з тим, що постанова про порушення кримінальної справи не є тим рішенням, яке може бути оскаржено в порядку ст. 303 КПК України.

Тому доводи апелянта про те, що слідчим суддею прийнято рішення всупереч ухвали Житомирського апеляційного сукду від 17.02.2021, не знайшли свого підтвердження, зазначене рішення слідчого судді навпаки відповідає висновкам апеляційного суду, наведеним в даній ухвалі.

Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження та спростовуються наведеними вище обставинами. Прийняте слідчим суддею рішення відповідає вимогам ст.ст.303, 304 КПК України, є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на постанову прокурора про порушення кримінальної справи від 10 червня 2008 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: