ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1666/21 Справа № 193/64/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що твердження суду про те, що він менше 5 років перебуває під вартою є безпідставним, оскільки на час розгляду провадження судом першої інстанції він відбув 5 років 9 місяців.

Також стягнення отриманні ним в СІЗО № 3 не повинні братися до уваги.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 відбув більше 3/4 строку покарання, за весь час фактичного перебування у місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі має 2 стягнення та 6 заохочень, останнє яке він отримав ще 27.04.2020 року, окрім того, суд звертає увагу на те, що засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, 27.12.2013 року до нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте під час цього строку ОСОБА_7 знову вчинив злочин, за який відбуває покарання, а також на те, що призначене засудженому покарання було перераховано відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а тому суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.
Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування в УВП № 3 м. Кривий Ріг мав два стягнення, заохочень не мав. Під час перебування в ДУ Софіївська виправна колонія № 45 характеризується позитивно, має 6 заохочень, стягнень не має. Працездатний, долучений до праці в будівельній бригаді за власним бажанням, без оплати праці. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує, має достатній рівень навичок, ставиться з розумною ініціативою. Бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу Правова освіта, Підготовка до звільнення. Виявляє належну соціально-корисну активність. За вироком суду має позов 491,04 грн, але виконавчі листи до установи не надходили.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав два стягнення, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання, а тому посилання засудженого на те, що стягнення отриманні ним в СІЗО не повинні братися до уваги є безпідставним.
Крім того, наявність у ОСОБА_7 лише шести заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 24.03.2016 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому, відповідно до матеріалів провадження, останнє заохочення було застосовано до засудженого ще 27.04.2020 року.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що засудженим не сплачено процесуальні витрати, визначені вироком суду, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання, при цьому матеріали провадження не містять відомостей щодо вжиття засудженим заходів для їх погашення.
Окрім того, відповідно до матеріалів провадження, ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 року засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22.06.2020 року вказану ухвалу суду від 18.02.2020 року було залишено без змін.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4