Справа № 944/4632/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/129/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001015 за апеляційними скаргами заступників керівника Львівської обласної прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Воля-Любинська Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, працює піскострумником на ДП «Роберт Бош Продакшн Україна», не судимого,

обвинуваченого вчиненні кримінальних проступків, передбачених частиною ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурори подали апеляційні скарги на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2020 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст.27 ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 1256 гривень 08 копійок.

Вирішено питання з речовими доказами у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Прокурор ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено покарання:

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. 00 коп.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не було призначено обвинуваченому ОСОБА_10 покарання окремо за кримінальні правопорушення, а в подальшому, з посиланням на ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, не визначено остаточного покарання, внаслідок чого неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано ч.1 ст. 70 КК України. Натомість судом першої інстанції було відразу визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних проступків та призначено за ч.5, ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн. 00 коп.

Апелянт покликається, що у мотивувальній частині вироку не сформульовано обвинувачення, яке б відповідало кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 358 КК України, внаслідок чого допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Даний вирок оскаржив прокурор ОСОБА_7 , який просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог процесуального законодавства.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання:

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн. 00 коп.

У решті вирок залишити без змін.

Апелянт покликається на те, що в супереч вимогам ст. 374 КПК України, суд першої інстанції в резолютивній частині обвинувального вироку не зазначив покарання призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та не визначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.1 ст. 70 КПК України. Таким чином з врахуванням вимог п.1 ч.1 ст. 413, ч.1 ст. 412, п.п. 3,4 ч.1 ст.409 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Судом першої інстанції встановлено, що в один з днів вересня 2019 року (точної дати не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік від магазину «Сільпо» по вул. Шевченка, 358а у м. Львові, з метою виготовлення завідомо неправдивого офіційного документа полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечив пособництво у вчиненні кримінального правопорушення шляхом надання невстановленій особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він користувався, та посвідчення водія свого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виготовлення цією особою полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після цього невстановлена особа виготовила з використанням друкарських форм для плоского офсетного та растрового офсетного способів друку, а також з використанням знакодрукуюючого пристрою струменевим способом друку (для номера) офіційний документ поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 лютого 2019 року серійний номер АМ/9295076 на автомобіль марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було виготовлено не поліграфічним підприємством ТзОВ «НВП «Поліграфсервіс», яке здійснює виготовлення бланків типових документів, та не відповідає аналогічним документам даного типу, що перебувають в офіційному обігу на території України, яке в подальшому передала ОСОБА_8 .

Своїми умисними діями, які виразились у пособництві в підробленні офіційного документа, що видається підприємством, яке має право надавати такі документи, та використанні завідомо підробленого офіційного документа, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення (проступки), передбачені ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Будь-яких клопотань на час розгляду справи в суд апеляційної інстанції від нього подано не було.
Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги заступника прокурора ОСОБА_7 та часткове задоволення апеляційної скарги заступника прокурора ОСОБА_6 в частині мотивування апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні пред`явлених обвинувачень відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся. Відповідно суд обмежився дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

У мотивувальній частині вироку суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 слід призначити остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а саме у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Апеляційні вимоги прокурорів щодо призначеного обвинуваченому покарання знайшли своє часткове підтвердження.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив вирок з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема у резолютивній частині вироку не було судом визначено покарання ОСОБА_8 по кожній статті пред`явленого обвинувачення, а в подальшому і у відповідності до вимог ст. 70 КК України не було зазначено остаточне покарання з посиланням саме на вимоги ч.1 ст. 70 КК України. При цьому міра покарання була зазначена у відповідності до позицій учасників процесу, яка наявна в описовій мотивувальній частині вироку.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 та частково обгрунованими доводи прокурора ОСОБА_11 висловлені в апеляційних скаргах щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме щодо незастосування закону, який підлягає до застосування, що є безумовною підставою для зміни вироку суду в цій частині.

Колегія суддів, при призначення обвинуваченому покарання враховує те, що остаточне покарання призначене судом у виді штафу в сумі 595 гривень та судові витрати по справі в сумі 1256 грн. 08 коп. обвинуваченим ОСОБА_8 були сплачені після проголошення вироку, що підтверджується наявними у справі оригіналами квитанцій (а.с. 30, 31).

Керуючись ч.2 ст. 376 ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокурори ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокурори ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 14 грудні 2020 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за вчинення кримінальних проступків за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних проступків та засудженим:

- за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 595 грн. 00 коп.

У решті вирок залишити без змін

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: