Справа №127/7779/20
Провадження №1-кп/127/310/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря: ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, в кримінальному провадженні №0004410 від 05.11.2018,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , 30 жовтня 2018 року, близько 17:00 год., перебували у дворі будинку, по АДРЕСА_1 , де проводили спільно час та розважалися. Згодом до них підійшов ОСОБА_4 та почав глузувати з того як вони проводять свій вільний час.

Після чого, молодший брат ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_13 , який в цей час також підійшов до них, почав кидати в обличчя ОСОБА_7 листя. Далі, аби заспокоїти ОСОБА_13 , ОСОБА_7 взяв його за верхній одяг та опустив до землі. Дана реакція ОСОБА_7 не сподобалась ОСОБА_4 , який намагався захистити брата та штовхнув ОСОБА_7 , від чого останній впав на землю.

Внаслідок необережних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 заподіяно тілесне ушкодження - закритий перелом кісток передпліччя в нижній третині зі зміщенням, який відповідно до висновку експерта № 1029 від 10.10.2019 належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки перелом кісток лівого передпліччя у ОСОБА_7 не являвся небезпечним для життя в момент заподіяння та не супроводжувався загрозливими для життя явищами, а за своїм характером потяг за собою тривалий ( понад 21 день) розлад здоров`я

Згідно висновку експерта № 190/262 від 12.03.2020 - характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 за механізмом допускають можливість утворення при падінні на ліву руку з положення стоячи.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд строком на 1 рік, оскільки він є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно небезпечне діяння.
Крім того, прокурор надала суду доповнення до клопотання в яких зазначила, що оскільки мати ОСОБА_4 , ОСОБА_14 відсутня в Україні, час перебування її за межами України не відомий, в судовому засіданні було замінено законного представника на бабусю ОСОБА_5 . Так як, у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 зазначено, як законного представника матір, прокурор просила визначити у зв`язку з викладеними обставинами законним представником ОСОБА_5 та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_5 терміном на один рік.
ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав частково, в судовому засіданні пояснив, що 30.10.2018 року він гуляв на ігровому майданчику разом з молодшим братом, якому було вісім років та друзями. Молодший брат кидався листям в ОСОБА_7 , після чого останній схопив брата та почав прижимати його до землі. В цей час ОСОБА_4 намагався відтягнути ОСОБА_7 від брата і потерпілий впав на землю.
Законний представник ОСОБА_5 суду пояснила, що біля одного року разом із нею проживають онуки, батьки перебуваю за кордоном, але матеріально допомагають. Діти усім забезпечені, навчаються, характеризуються позитивно. Коли сталася дана подія, працівники поліції не давали направлення на проведення медичного огляду ОСОБА_13 , який відчував нудоту та запаморочення.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні, просив суд дослідити докази в повному обсязі та встановити наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що 30.10.2018 року він разом з друзями відпочивав у дворі будинку, до них підійшов ОСОБА_4 , якого він знав раніше, разом з молодшим братом. Молодший брат ОСОБА_4 почав кидати в нього листям, на що він хотів його заспокоїти та взяв за куртку. Після чого, ОСОБА_4 підбіг до нього та штовхнув, він впав на спину та відчув біль у руці.
Представник потерпілого ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння.
Представник Служби у справах дітей ВМР ОСОБА_10 в судовому засіданні 27.01.2020 пояснила суду, що ОСОБА_4 на обліку в службі, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах не перебуває. В подальшому, надала суду заяву про неможливість з`явитися до суду в зв`язку з службовою зайнятістю. Просила розглядати справу за її відсутність, при прийнятті рішення покладалась на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Так, вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується показаннями свідків, а також дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , суду пояснив, що він разом з друзями гуляв у дворі будинку. Він почав кидати листям у одного із хлопців, а саме в ОСОБА_7 , після чого останній прижав його до асфальту. ОСОБА_4 , який є його братом підбіг до нього та почав тримати ОСОБА_7 . Потім він помітив, як ОСОБА_7 лежить на асфальті, як він впав він не бачив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є другом ОСОБА_7 , пояснив суду, що 30.10.2018 року він гуляв разом із друзями. Маленький хлопчик почав кидати листям в ОСОБА_7 , на що останній робив йому зауваження та просив припинити це робити. Після зазначених дій, ОСОБА_4 розбігся та штовхнув ОСОБА_7 корпусом, внаслідок чого останній впав та відчував біль у руці.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є другом ОСОБА_7 , суду пояснив, що 30.10.2018 року разом із друзями гуляли у дворі будинку. Молодший брат ОСОБА_4 почав кидати в них листям. ОСОБА_7 взяв хлопчика за куртку, коли це помітив ОСОБА_4 , то відбіг до них та штовхнув ОСОБА_7 руками вперед, після чого останній впав.
Також, вина ОСОБА_4 доводиться наступними, дослідженими в судовому засіданнями доказами, наданими стороною обвинувачення:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 05.11.2018 року (а.с. 101);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 05.12.2019 року (а.с. 102-107);

- висновком експерта №1029 від 10.10.2019 року, згідно якого у ОСОБА_7 було виявлено тілесне ушкодження - закритий перелом кісток лівого передпліччя в нижній третині зі зміщенням. Оскільки перелом кісток лівого передпліччя у ОСОБА_7 не являвся небезпечним для життя в момент заподіяння та не супроводжувався загрозливими для життя явищами, а за своїм характером потяг за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому вищевказане тілесне ушкодження належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, виник від дії тупого твердого предмета (предметів) можливо, в строк, вказаний в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи 30.10.2018р. (а.с. 108,109);

- висновком експерта №190/262 від 12.03.2020 року, згідно якого характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 (закритий перелом кісток лівого передпліччя нижній третині зі зміщенням - належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості) за механізмом допускають можливість утворення при падінні на ліву руку з положення стоячи (а.с. 110,111).

Крім того, судом було досліджено:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004410, який вказує, що дані до вказаного реєстру було внесено 05.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України (а.с. 100);
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вказує, що він є неповнолітньою особою (а.с. 112);
- дані із вимоги про судимість, яка видана на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вказують, що неповнолітній ОСОБА_4 несудимий (а.с. 113);
- характеристика на ім`я ОСОБА_4 , учня 8 класу Писарівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, яка підписана директором школи та класним керівником, згідно якої ОСОБА_4 зарекомендував себе, як здібний, але не активний учень, має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня, потребує постійного контролю та перевірки зі сторони вчителів та батьків, приймає участь у спортивному та громадському житті школи та класу, непосидючий, любить бути в центрі уваги, правила поведінки виконує (а.с. 114);
- відповідь на запит служби у справах дітей Вінницької міської ради від 03.12.2019 року № 7354/232-19, відповідно до якого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку в службі, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах не перебуває (а.с. 115);
- довідка видана КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 06.11.2019 року №20/5589, на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої на обліку у лікаря психіатра він не перебував і на даний час не перебуває (а.с.116);
- довідка видана КП ВОНД «Соціотерапія» від 04.11.2019 року №3224, на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої на диспансерному наркологічному обліку він не перебуває (а.с.117).
Вирішуючи питання з приводу клопотанню про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, суд враховує наступне.
Так, згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру,передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до ч. 1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);
- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків або осіб, які їх замінюють. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Проаналізувавши показання обвинуваченого, свідків, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України доведена у судовому засіданні в повному обсязі.
Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів кримінального провадження неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_5 , яка згодна на обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а також передачу онука їй під нагляд.
При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого правопорушення, суспільну небезпечність, наслідки діяння, характеристику на неповнолітнього, умови життя та виховання, його ставлення до вчиненого та з огляду на вище наведене приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру.
Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Вінницької місцевої Вінницької області ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні за №0004410 від 05.11.2018, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.128 КК України задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кстово, Ніжегородської області Російської Федерації, громадянина Росії, учня Писарівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вінницького району Вінницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд законного представника бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Суддя: ОСОБА_1