Справа № 740/596/21
Провадження № 1-кп/740/210/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001066 від 22.11.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працює, раніше судимого: вироком Ніжинського міськрайонного суду від 04.07.2007 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; вироком Ніжинського міськрайонного суду від 21.01.2009 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, 69, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 31.10.2014 по відбуттю покарання; вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.06.2016 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 12.04.2019 по відбуттю покарання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 22.11.2020 близько 15 години знаходився разом із ОСОБА_8 на кухні у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виник конфлікт.

Під час конфлікту ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену судимість за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у відповідь на образу зі сторони ОСОБА_8 , наніс йому один удар рукою в область обличчя і коли той упав зі стільця та знаходився у лежачому положенні на підлозі, ОСОБА_6 з мотивів помсти, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння смерті потерпілого і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, завдав не менше трьох ударів стільцем в область голови ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка виразилася синцями лівої очно-виличної та правої лобно-очної-привушної ділянок обличчя, синцем та садном правої тім`яної ділянки, просторовим крововиливом у м`які покриви правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки, дифузним крововиливом у правий скроневий м`яз, численними (не менше трьох) переломами кісток склепіння черепа справа з поширенням їх на кістки його основи, крововиливами під обидва листки твердої мозкової оболонки, обмежено-дифузними крововиливами у м`які мозкові оболонки та забоями головного мозку, які обтяжуючи одне одного мають сукупний ушкоджуючий ефект та розцінюється як єдине багатокомпонентне ушкодження, і в комплексі мають ознаки тілесних ушкоджень небезпечних для життя, і за цією ознакою кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_8 , яка настала на місці події не пізніше 16 години 20 хвилин 22.11.2020.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду вину у пред`явленому обвинуваченні за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав, пояснивши що не погоджується із такою кваліфікацією його дій, вважає правильною кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК України. Після дослідження доказів надав показання про те, що він не має уточнень до обставин, повідомлених ним під час проведення в ході досудового розслідування за його участю слідчого експерименту. Підтвердив, що наносив удари стільцем, який тримав у правій руці, в голову потерпілому через висловлення потерпілим в його сторону образи. Після нанесення ударів, на кухні перебував дві три хвилини, випив чарку горілки та пішов спати у іншу кімнату, потерпілий при цьому подавав ознаки життя, зокрема хрипів, але не розмовляв і свідомих рухів не вчиняв. При ньому присутніми у квартирі особами не обговорювалося питання щодо необхідності виклику швидкої медичної допомоги для потерпілого. Коли він проснувся, то у квартирі окрім нього та потерпілого на кухні, нікого не було. Виявивши потерпілого на кухні, він зрозумів, що останній мертвий. Після чого зателефонував своїй матері та повідомив їй про це, на що вона зазначила, що необхідно повідомляти поліцію, що він і зробив, повідомивши телефоном до поліції про виявлення потерпілого без ознак життя. З потерпілим він раніше був знайомий, міг зайти до нього в гості, привітатися, випити по чарці. Конфліктів з ним не мав, а причиною застосування до потерпілого насильства є висловлена в його сторону потерпілим образа. На час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак не сильного ступеня, оскільки впевнено ходив, не хитався, говорив, розумів події, що відбуваються. Акцентує увагу на тому, що вбивати потерпілого не хотів і бажання настання смерті потерпілого він не мав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала показання про те, що з обвинуваченим ОСОБА_6 знайома приблизно півроку, він з дитинства товаришував з її колишнім чоловіком ОСОБА_10 і винаймав у неї кімнату у належній їй двокімнатній квартирі, де відбулася подія правопорушення. В ніч з 21 на 22.11.2020 у квартирі ночували вона, її колишній чоловік ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . В післяобідній час близько 14 15 години 22.11.2020 попередньо домовившись у цей же день по телефону із ОСОБА_10 . ОСОБА_11 та ОСОБА_8 приїхали до них у квартиру, де на час їх приїзду вже перебували вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Видимих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 на той час не мав. Оскільки саме була річниця смерті дружини ОСОБА_8 , то він хотів її пом`янути з ними. ОСОБА_11 свідок знає з дитинства, а ОСОБА_8 бачила у с. Талалаївка два рази. ОСОБА_8 був знайомий ОСОБА_11 , яка з ним спілкувалася, приходила до нього в гості. Самогон і закуску, яку привезли ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вживали на кухні упродовж приблизно двох годин. Були присутні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , вона ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . В один з моментів, коли ОСОБА_6 хотів пройти, потерпілий обізвав ОСОБА_6 та вона бачила, як ОСОБА_6 після цього вдарив ОСОБА_8 долонею по обличчю, від чого він впав і лежав на підлозі. ОСОБА_10 підбіг і сказав не чіпати потерпілого. ОСОБА_6 випив чарку та пішов до себе у кімнату, а вона вийшла з кухні до туалету, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишалися на кухні. Бачила як ОСОБА_6 взяв у руки табуретку. Після того як ОСОБА_8 впав на підлогу, у її присутності ОСОБА_6 . ОСОБА_8 удари не наносив. Коли повернулася з туалету на кухню ОСОБА_8 лежав на підлозі на боці повернутий обличчям до столу, не піднімався, у нього була кров, він розмовляв, зазначав, що хоче полежать, щоб відпочити і протверезіть, особисто вона з ним не розмовляла, але чула як він розмовляв з ОСОБА_11 , про спричинення інших ударів чи тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , окрім удару долонею який вона бачила, їй ніхто не повідомляв. ОСОБА_6 хвилин через 20 після того як вона повернулася до кухні також повертався до кухні, випив води та пішов у свою кімнату. Вона пропонувала викликати швидку меддопомогу коли за столом сиділи ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . В подальшому вона, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 стали збиратися їхати в село Талалаївку. Вона говорила ОСОБА_11 , щоб забирала ОСОБА_8 , на що ОСОБА_11 відповіла, що хай полежить, а ОСОБА_8 говорив, що доїде сам. ОСОБА_11 їй говорила, що залишила йому 15 гривень на дорогу, але ОСОБА_9 цього не бачила. У подальшому, хвилин через 30 після нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_8 удару вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поїхали на таксі у Талалаївку, закривши квартиру. У квартирі залишилися ОСОБА_8 на кухні та ОСОБА_6 у своїй кімнаті. Коли вони приїхали в село і пройшло хвилин 40, по них приїхали працівники поліції і відвезли до відділу поліції. Про смерть ОСОБА_8 дізналася від працівників поліції. Хто міг нанести такі тілесні ушкодження потерпілому, від яких настала його смерть, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_10 надав показання про те, що з ОСОБА_6 знайомий з дитинства, з потерпілим також був знайомий. 22.11.2020 в післяобідній час він був пристуній у приміщенні кухні вказаної квартири і разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 розпивали горілку. Під час застілля він на стільці за столом заснув і проснувся від шуму. Коли відкрив очі побачив як ОСОБА_6 один раз вдарив стільцем ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, на що сказав ОСОБА_6 : «що ти робиш?», і ОСОБА_6 зупинився. На скільки він пригадує, в цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_11 також перебували у кухні, але впевнено про це стверджувати не може. ОСОБА_8 був без свідомості, з носа йшла кров, нічого не говорив, але живий, оскільки він чув хрипле дихання потерпілого. Після цього ОСОБА_6 ще спілкувався з іншими присутніми на кухні, допомоги потерпілому не надавав, як не надавали її і інші присутні. Медиків не викликали, хоча хтось із присутніх, хто саме не пам`ятає, зазначав, що можливо це потрібно зробити, але він припускав, що, можливо, потерпілий поспить і прийде до свідомості. Хвилин через 10-20 він, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 поїхали до с. Талалаївка. ОСОБА_6 залишився у квартирі. Як йому потім пояснили ОСОБА_9 та ОСОБА_11 причиною побиття ОСОБА_6 потерпілого було те, що ОСОБА_8 сильно образив ОСОБА_6 . Про смерть потерпілого дізнався від працівників поліції.

Потерпілі до кримінального провадженняо не залучалися. Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_8 та довідки Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 20.01.2021 за вих № 26/03-29, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ніжина, зареєстрований з 02.12.2006 по АДРЕСА_3 . Сільська рада інформацією про його близьких родичів не володіє (а.п. 66, 68).

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, надані наступні докази:

- рапорт помічника чергового Ніжинського ВП про надходження зі служби 102 о 16:21 год. 22.11.2020 повідомлення від заявника ОСОБА_6 про те, що 22.11.2020 о 16:20 год за адресою: АДРЕСА_2 , після спільного розпиття спиртних напоїв проснувся і виявив тіло без ознак життя знайомого, 50-60 років, біля нього багато крові (а.п. 40);

- протокол огляду місця події від 22.11.2020 з фототаблицею до нього, згідно із яким у ході огляду з 17:00 год. до 20:00 год. 22.11.2020 на місці події в кухні квартири за вказаною адресою на підлозі в положенні лежачи на лівому боці виявлено труп ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями на голові та безпосередньо біля голови трупа на підлозі - пляму речовини бурого кольору. Також на кухні квартири виявлено і вилучено дерев`яну табуретку зі слідами речовини бурого кольору на поверхні сидіння, та інші речові докази (а.п. 45-52);

- висновок експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро слово-медичної експертизи» №728 від 08.01.2021, відповідно до якого у змиві з поверхні килима у кухні на підлозі, вилученому в ході огляду місця події, знайдено кров людини, походження її від трупа ОСОБА_8 не виключається (а.п. 112-113);

- протокол огляду речей від 03.12.2020 з фототаблицею до нього, яким зафіксовано розміри, конструкцію, вагу, колір, інші ознаки та наявні сліди на вилученій у ході огляду місця події табуретці. Так, оглядом встановлено, що табуретка (стільчик) виготовлена непромисловим способом з фанери товщиною 20 мм з використанням самонарізних шурупів для дерева. За конструкцією складається із ніжок (двох вертикальних опор розмірами 140*290*20 мм, які у нижній частині мають вирізи трикутної форми вершиною доверху), поперечини (розмірами 230*95*20 мм, якою за допомогою чотирьох шурупів з`єднані ніжки стільця), сидіння (являє собою відрізок фанери розміром 325*155*20 мм, що прикріплено до опор шістьма шурупами). Маса стільця становить 1619 г. Стілець пофарбований у коричневий колір. На момент огляду на поверхні сидіння стільця по повздовжній межі наявне нашарування речовини у вигляді мазків, на поверхнях інших елементів конструкції стільця (всіх, окрім сидіння) наявне нашарування у вигляді хаотичних мазків дактилоскопічного порошку рожевого кольору, які перериваються на прямокутних ділянках на поверхні (а.с.57-60);

- висновок експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро слово-медичної експертизи» №737 від 08.01.2021, відповідно до якого на сидінні табурета, вилученому в ході огляду місця події, знайдено кров людини, походження її від трупа ОСОБА_8 не виключається (а.п. 115-116);

- висновок експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро слово-медичної експертизи» №729 від 08.01.2021, відповідно до якого у змиві з поверхні сидіння табурета, вилученому в ході огляду місця події, знайдено кров людини, походження її від трупа ОСОБА_8 не виключається (а.п. 118-119);

- протокол огляду місця події від 23.11.2020 з фототаблицею до нього, згідно з яким у приміщенні бюро судово-медичної експертизи з 12:00 год. до 12:40 год. 23.11.2020 оглянуто труп ОСОБА_8 та зафіксовано видимі тілесні ушкодження на голові (а.с.61-63);

- висновок експерта Ніжинського МРВ СМЕ КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 290 від 18.01.2021, згідно із яким експертиза трупа ОСОБА_8 була розпочата біля 09 год. 23.11.2020, від моменту настання смерті до початку проведення експертизи пройшло не менше 6-8 годин та більше 18 годин. При експертизі трупа ОСОБА_8 встановлені тілесні ушкодження в області голови у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка виразилася синцями лівої очно-виличної та правої лобно-очної-привушної ділянок обличчя, синцем та садном правої тім`яної ділянки, просторовим крововиливом у м`які покриви правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки, дифузним крововиливом у правий скроневий м`яз, численними (не менше трьох) переломами кісток склепіння черепа справа з поширенням їх на кістки його основи, крововиливами під обидва листки твердої мозкової оболонки, обмежено-дифузними крововиливами у м`які мозкові оболонки та забоями головного мозку, які обтяжуючи одне одного можуть мати сукупний ушкоджуючий ефект та розцінюватись як єдине багатокомпонентне ушкодження, і в комплексі мають ознаки тілесних ушкоджень небезпечних для життя, за цією ознакою кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості, та перебувають прямому причинно-наслідковому зв`язку із фактом настання смерті. Відмічені тілесні ушкодження мають ознаки зажиттєвих, могли виникнути на протязі одног проміжку часу, незадовго (не більше 12-24 годин) до настання смерті внаслідок дії тупих предметів з обмеженою та необмеженою поверхнею в місці контакту по механізму удару, загальна кількість травматичних впливів на тіло потерпілого в області голови становила не менше чотирьох. Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок стиснення головного мозку та його набряку з дислокацією стовбура, обумовлених отриманою відкритою черепно-мозковою травмою. Особливості характеру тілесних ушкоджень, які були встановлені в області голови, виключають можливість збереження у постраждалого усвідомлених активних рухових дій, оскільки дана форма черепно-мозкової травми зазвичай супроводжується порушенням свідомості різного ступеня. Особливості характеру та локалізації відмічених тілесних ушкоджень не виключають можливості утворення їх за умов, викладених у описовій частині постанови, а саме «…наніс останньому одного удару долонею правої руки в область лоба та обличчя, в результаті чого ОСОБА_8 не втримався та упав на підлогу. Після цього ОСОБА_6 взяв до рук дерев`яну табуретку та наніс нею близько трьох ударів ОСОБА_8 в область голови та обличчя справа…» та виключають можливість одномоментного утворення в умовах падіння на площині, в тому числі якому могло передувати можливе прискорення тіла (удар або поштовх). У крові ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,9 г/л, що стосовно до живих осіб, на момент настання смерті, може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.70-74);

- висновок судового експерта Київського НДЕКЦ МВС України від 17.12.2020 №СЕ-19/111-20/58629-ТР, відповідно до якого при дослідженні слідів папілярних узорів, вилучених при огляді місця події з поверхонь предметів на відрізки прозорої стрічки «скотч», з розміром по осях 20?16 мм, 25?21 мм, 29?23 мм, 26?22 мм залишені пальцями рук ОСОБА_6 (а.п. 77-93);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.11.2020, згідно з яким за результатами огляду ОСОБА_6 о 21 годині 22.11.2020 черговим лікарем приймального відділення КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» зроблено висновок про перебування його у стані алкогольного сп`яніння (а.п. 128);

- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтроль особи, відповідно до якого під час перебування ОСОБА_6 23.11.2020 в камері ІТТ №3 м. Ніжин ГУНП в Чернігівській області в ході спілкування зі співкамерником ОСОБА_6 зазначив, що під час розпиття спиртих напоїв у компанії він сам бив табуреткою особу у відповідь на образу, не думав що він "крякне" (а.п. 155-156);

- протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 від 24.11.2020, та оптичний диск із його аудіо-, відеозаписом, переглядом якого в судовому засіданні, встановлено, що під слідчого експерименту ОСОБА_6 розповів та показав на місці обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме зазначив, що приблизно о 12 13 годині 22.11.2020 у квартирі проснулися він, господарка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Потім біля 14 чи 14:30 години приїхали ОСОБА_11 з ОСОБА_8 . Сиділи на кухні за столом. ОСОБА_8 сидів біля холодильника, він сидів на табуретці біля ОСОБА_8 , далі за столом на стільцях сиділи ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Потерпілий ОСОБА_8 та ОСОБА_11 приїхали, щоб пом`янути дружину ОСОБА_8 . Випили по одній чарці, можливо по дві. З незрозумілих причин ОСОБА_8 сказав на нього образливе слово. ОСОБА_6 підвівся та вдарив його рукою «по лисині раз чи два», від чого ОСОБА_8 впав на підлогу навпроти столу і продовжував ображати ОСОБА_6 , він взяв табуретку на якій до цього сидів і, тримаючи її у правій руці, два чи три рази ударив нею по голові потерпілого «до того моменту поки він не замовк». Потім він подивився, що потерпілий хрипить, з чого дійшов висновку, що він живий. Потерпілий після нанесення йому ударів табуреткою нічого не говорив, було враження, що він спить. Випили по чарці і він пішов спати у свою кімнату, яку винаймав. Під час нанесення ним ударів потерпілому ніхто нічого сказати не встиг, бо ці події відбулися дуже швидко, упродовж п"яти секунд. Коли він проснувся, почав ходити по квартирі, в якій вже нікого не було, окрім потерпілого на підлозі у кухні в положенні на боці з плямами крові біля голови. Він зателефонував своїй матері, яка також передавала слухавку вітчиму, та потім сказала, що сенсу їй телефонувати немає, потрібно телефонувати у поліцію, і тоді він здійснив дзвінок на службу 102. На той момент ОСОБА_8 ознак життя не подавав, його рука була холодна. Вбивати ОСОБА_8 він не хотів. Потерпілого знав років 15-20, з ним ніколи не сварилися, могли разом випивати, жінка потерпілого з матір`ю ОСОБА_6 їздили разом на базар, траплялося, що і він, і ОСОБА_8 їздили їм допомагали. Неприязні між ними не було. Його агресія стосовно потерпілого виникла через висловлену потерпілим образу. Зазначив, що завдаючи потерпілому удари в голову табуреткою він не усвідомлював, що може його вбити, а «просто хотів, щоб він закрив свого рота». Оскільки, незважаючи на те, що він сам у минулому отримував значні тілесні ушкодження, це не призводило до його смерті, він не думав, що нанесені ним потерпілому удари можуть мати наслідком його смерть (а.п.170-173);

- вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2009, за яким ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.п. 134);

- висновок судово-психіатричних експертів комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» №634 від 08.12.2020, згідно з яким у ОСОБА_6 не виявлено клінічних ознак психічного захворювання, за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення, застосування заходів медичного характеру йому не показане (а.п. 95-99);

- висновок судово-психіатричних експертів комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» №635 від 08.12.2020, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мають місце клінічні ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин. Синдром залежності. На даний час утримання, але в умовах, що виключають вживання. Відповідне лікування йому не показане, оскільки він перебуває в умовах, що виключають вживання психоактивних речовин (а.п.102-104).

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд враховує, що жоден із доказів сторонами не оспорюється та грунтує на їх основі, за виключенням тих, які не узгоджуються з іншими доказами по справі, висновки про встановлені обставини та їх кримінально-правову оцінку.

Як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , наданих у судовому засіданні, та даних, отриманих у ході проведення за участю ОСОБА_6 слідчого експерименту, судово-медичної експертизи трупу потерпілого, перебуваючи на кухні квартири за столом потерпілий ОСОБА_8 образливо висловився в сторону ОСОБА_6 , на що ОСОБА_6 вдарив його рукою по голові, від чого потерпілий впав на підлогу і перебував у положенні лежачи, а обвинувчений ОСОБА_6 відразу ж взявши у руку табуретку, на якій до цього сидів, наніс в голову потерпілому не менше трьох ударів вкзаною табуреткою. Після чого, потерпілий залишився у положенні лежачи на підлозі кухні, хрипів, не розмовляв та не вчиняв свідомих рухів, а ОСОБА_6 випив чарку горілки та пішов спати у іншу кімнату. Коли ж проснувся виявив потерпілого мертвим на тому ж місці і повідомив по телефону про це спочатку матір, потім поліцію.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_9 в частині того, що вона не бачила нанесення обвинуваченим ударів потерпілому стільцем, а лише бачила, як він взяв стілець у руки, а потерпілий, перебуваючи на підлозі в кухні був, у свідомості та говорив, що хоче полежати і відпочити, оскільки такі її показання суперечать як показанням свідка ОСОБА_10 , котрий зазначив, що у той час потерпілий перебував без свідомості, так і показанням обвинуваченого ОСОБА_6 наданих у судовому засіданні, та даним, повідомлених ним під час слідчого експерименту, який зазначив, що потерпілий хрипів, але не говорив. Як зазначав обвинувачений під час слідчого експерименту події нанесення ним удару рукою потерпілому в голову та подальше нанесення ударів стільцем лежачому на підлозі потерпілому відбулися стрімко, у дуже короткий проміжок часу, практично відразу одне за одним, упродовж 5 секунд, що не узгоджується з показаннями ОСОБА_9 про те, що удар в обличчя вона бачила, а інших ударів, зокрема стільцем у голову, вже не бачила, бо вийшла до туалету, адже за такого стрімкого розвитку подій, бачачи перший удар вона не могла так швидко вийти до туалету і не бачити інших ударів. Крім того, відповідно до висновку експерта Ніжинського МРВ СМЕ КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №290 від 18.01.2021 особливості характеру тілесних ушкоджень, які були встановлені в області голови, виключають можливість збереження у постраждалого усвідомлених активних рухових дій, оскільки дана форма черепно-мозкової травми зазвичай супроводжується порушенням свідомості різного ступеня.

Ураховуючи, що інші фактичні обставини щодо події кримінального правопорушення обвинувачений не оспорює, попри те, що сторона захисту наполягала на допиті свідка ОСОБА_11 , суд вбачає можливим без її допиту з`ясування обставин, які мають значення для розгляду кримінального провадження і прийняття законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, оскільки вказану обставину, а саме поведінку обвинуваченого і стан потерпілого після спричинення йому тілесних ушкоджень, установлено у ході судового розгляду за сукупністю досліджених судом доказів. Двічі направлені судові повістки свідку ОСОБА_11 на відому з матеріалів кримінального провадження (а.п. 41) адресу її проживання, у тому числі за клопотанням сторони захисту після відмови прокурором від цього свідка, повернулися до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Сторона захисту інших даних для здійснення виклику не повідомила. З урахуванням закріплених у статтях 22, 26 КПК України принципів змагальності і диспозитивності кримінального провадження суд не вправі зобов`язувати сторону обвинувачення подавати докази, забезпечувати явку до суду тих чи інших свідків, як в даному випадку свідка ОСОБА_11 , про що просить сторона захисту в умовах, коли прокурор від вказаного свідка відмовився, а клопотання про його виклик заявлено стороною захисту і задоволено судом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України) та зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України (ч. 1 ст. 9 КПК України), а тому підстави для приводу свідка ОСОБА_11 , про що просила сторона захисту, через відсутність підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом у відповідності до ст. 142 КПК України не встановлені, як і для її розшуку, на необхідності чого зауважував захисник, оскільки оголошення в розшук свідків КПК Ураїни не передбачено.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про відсутність у діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України і необхідності перекваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України суд виходить з наступного.

Умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 ст. 24 КК України). Лише замах на умисне вбивство можливий тільки з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Відповідно до ст. 115 КК України та усталеної судової практики, питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Як зазначив обвинувачений, з потерпілим він був знайомий і конфліктів чи неприязних відносин між ними не було, що матеріалами провадження не спростовано. Насильство зі сторони обвинуваченого спровоковано у відповідь на висловлювання в його сторону потерпілого, яке особами, що відбули покарання у виді позбавлення волі, до яких належить обвинувачений, сприймається вкрай образливим. Тобто діям обвинуваченого передувала провокативна поведінка потерпілого. Однак, застосування фізичної сили потерпілим стосовно обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено. Натомість, у відповідь на словесну образу обвинувачений наніс удар в обличчя потерпілому, від чого він впав на підлогу. Але на цьому обвинувачений своїх дій не припинив, а взяв до рук дерев`яний стілець та у життєво важливий орган голову наніс потерпілому не менше трьох ударів значної сили, про що свідчить характер тілесних ушкоджень, які за висновком експерта проявилися у тому числі у вигляді численних (не менше трьох) переломів кісток склепіння черепа справа з поширенням їх на кістки його основи. Як зазначив обвинувачений у ході слідчого експерименту він хотів, щоб потепілий замовк. Досягнувши бажаного, попри відсутність зі сторони потерпілого свідомої рухової чи словесної активності, заходів для з`ясування стану потерпілого ОСОБА_6 не вжив, хоча мав таку можливість. Перебував при цьому у стані алкогольного сп`яніння, але розумів події, які відбувалися. Про відсутність бажання настання наслідків своїх дій саме у вигляді смерті потерпілого обвинувачений зазначав як упродовж досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту та при спілкуванні зі співкамерником у ізоляторі тимчасовго тримання, так і при наданні показань в судовому засіданні.

Проте, в умовах відсутності загрози застосування зі сторони потерпілим до обвинуваченого фізичної сили, заподіяння ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , який внаслідок удару обвинуваченого вже лежав на підлозі, в голову не менше трьох ударів дерев`яним стільцем із силою, достатньою для перелому кісток склепіння черепа, та подальше байдуже відношення до вчиненого і його наслідків, свідчить, на думку колегії суддів, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

При цьому, згідно із вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2009 (а.п. 134) ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України із призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Судимість за цей злочин не знята і не погашена. За п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України кваліфікуються дії особи, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком убивства, передбаченого статтями 116 -118 цього Кодексу. Відповідальність за повторне умисне вбивство настає незалежно від того, чи вчинила винна особа закінчене вбивство чи готування до нього або замах на нього, що роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що за встановлених фактичних обставин кримінального провадження дії обвинуваченого ОСОБА_6 згідно із зміненим обвинуваченням (а.п. 208-211) правильно кваліфіковані за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, адже він сам повідомив у поліцію про подію та залишався на місці злочину, погодився і взяв участь у проведенні слідчого експерименту.

Також суд бере до уваги, що з аналізу наданих обвинуваченим і свідками у судовому засіданні показань і інших досліджених судом доказів слідує, що обвинувачений правдиво розповів про відомі йому обставини вчиненого злочину, не приховуючи суттєві деталі. Проте щире каяття у скоєному зі сторони обвинуваченого відсутнє, оскільки відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обставинами, що обтяжують покарання, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 Постанови від 04.06.2010 № 7 « Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» я кщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Якщо має місце сукупність злочинів, для одного з яких рецидив утворює повторність, що передбачена як ознака цього злочину, яка впливає на його кваліфікацію, а для іншого рецидив злочинів такої ознаки не утворює, то при призначенні покарання за інший злочин суд може врахувати рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання. При цьому в мотивувальній частині вироку суд повинен зазначити, за який конкретно злочин призначається покарання з урахуванням цієї обставини.

У даному випадку рецидив злочинів, а саме умисних вбивств, утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, а тому зазначене не враховується при призначенні покарання як обставина, що його обтяжує.

Водночас, вчиняючи умисне вбивство ОСОБА_8 , обвинувачений мав не зняті і не погашені судимості за вироками Ніжинського міськрайонного суду від 04.07.2007 за ч.3 ст.185 КК України, вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.06.2016 за ч.3 ст.185 КК України, тобто за умисні злочини, які не утворюють одночасно їх повторність, яка передбачена у п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, а тому зазначений рецидив враховується при призначенні покарання як обставина, що його обтяжує.

ОСОБА_6 неодноразово судимий за кримінальні правопорушення як проти власності, так і проти життя та здоров`я особи, вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, не одружений, працездатний, відомості про офіційне працевлаштування відсутні, за місцем реєстрації скарги на нього до сільської ради не надходили, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з урахуванням висновків судово-психіатричних експертиз є осудним.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст.115 КК України.

Ураховуючи наявність обставин, що обтяжують покарання та особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, покарання не може бути призначене у мінімальних межах санкції.

Водночас суд бере до уваги обставини, які пом`якшують покарання, а також те, що обвинувачений вчинив умисне вбивство з непрямим умислом.

Отже, виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень можливе за умов призначення покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 115 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 необхідно обчислювати з 22 листопада 2020 року, тобто з дня фактичного затримання.

З урахуванням того, що ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 25.11.2020 накладено арешт на майно, то ухвалюючи вирок у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України арешт слід скасувати у зв`язку із припиненням потреби у його подальшому застосуванні.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта для проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 3 432 гривні 45 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за пунктом 13 частини 2 статті 115 КК України та призначити йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня фактичного затримання - з 22 листопада 2020 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні 45 копійок витрат на залучення експерта.

Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 25.11.2020 на дерев`яний табурет, вилучений під час огляду 22.11.2020 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , та на вилучені під час затримання ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, який поміщено до спеціального полімерного пакету ЕХР0227219, футболку чорного кольору з емблемою білого кольору та шорти чорного кольору з емблемою червонного кольору, які поміщено до спеціального пакету 7253908.

Речові докази:

- вилучений в ході огляду 22.11.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , дерев`яний табурет, який передано до камери зберігання речових доказів Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, - повернути ОСОБА_9 ;

- вилучені під час затримання ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nomi», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , обладнаний сім-картами з мобільними номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який поміщено до спеціального полімерного пакету ЕХР0227219, футболку чорного кольору з емблемою білого кольору та шорти чорного кольору з емблемою червоного кольору, які поміщено до спеціального полімерного пакету 7253908, передані до камери зберігання речових доказів Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, - повернути ОСОБА_6 ;

- светр, труси, штани, шкарпетки, кросівки розміром «43», вилучені під час огляду 22.11.2020 трупа ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин з трупа ОСОБА_8 , нитки марлі, контрольні зразки у паперовому конверті та зрізи нігтьових пластин ОСОБА_6 , нитки марлі, контрольні зразки у паперовому конверті, змиви в конверті (додаток до висновку експерта №737 від 08.01.2021 у картонній коробці), залишки змиву з килима у кухні на підлозі килима (додаток до висновку експерта №728 від 08.01.21) у паперовому конверті, залишки змиву з поверхні сидіння табуретки (додаток до висновку експерта №729 від 08.01.21) у паперовому конверті, які передано до камери зберігання речових доказів Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2