Справа № 1304/5081/12
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2021 р. м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5

підсудної - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, пенсіонерки, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_6 08 жовтня 2011 року, біля 13 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин ображала ОСОБА_4 непристойними словами, наносила удари руками по обличчю, голові, дряпала нігтями по обличчю, здушувала руками шию, чим заподіяла потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, шиї, синець на лівій руці, які згідно акту судово-медичного обстеження № 2710 від 10 жовтня 2011 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину не визнала, та пояснила, що 08.10.2011 року тілесних ушкоджень ОСОБА_4 умисно не завдавала; між нею та потерпілим триває конфлікт з приводу користування житлом - квартири АДРЕСА_2 . 08.10.2011 року вона знаходилась вдома і між нею та потерпілим ОСОБА_4 був словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 затиснув її у дверях і почав до чіплятися, а вона у відповідь дала йому ляпаса правою рукою по лівій щоці. Під час конфлікту в квартирі була тільки вона та потерпілий ОСОБА_4 , брата потерпілого під час конфлікту не було в квартирі. Стверджувала, що не спричинила ОСОБА_4 тілесних ушкоджень своїм ударом по обличчю, не наносила ударів у різні частини тіла, не заподіювала синців, саден, подряпин на тілі останнього. Просить суд її виправдати та відмовити у задоволенні цивільного позову повністю.

Незважаючи на заперечення своєї вини підсудною у вчиненні злочину, її винуватість повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході судового слідства наступними доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що між ним та підсудною ОСОБА_6 дійсно тривалий конфлікт на побутовому грунті, спричинений житловим спором. 08.10.2011 року, біля 13 год. в квартирі АДРЕСА_2 , де вони разом проживали, ОСОБА_6 увірвалася в його кімнату та провокувала скандал, ображала непристойними словами, била його руками по обличчю і по голові, дряпала нігтями по обличчю, здушувала руками шию, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у виді синців та садин. При описаних подіях був присутній його рідний брат ОСОБА_8 , який в конфлікт не втручався, був на той час неповнолітнім. Своїми діями підсудна ОСОБА_9 завдала потерпілому легких тілесних ушкоджень та моральних страждань. Просить стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 10 000 грн., оскільки її неправомірними діями йому завдано моральні страждання, образи, він пережив психологічний стрес.

Свідок ОСОБА_8 показав, що 08.10.2011 року він знаходився вдома за адресою АДРЕСА_1 із братом ОСОБА_10 перебували в їх кімнаті. Близько 13 год. в кімнату зайшла тітка ОСОБА_6 та почала погрожувати потерпілому розправою і між ними почався конфлікт, під час якого обвинувачена обзивала ОСОБА_4 нецензурною лайкою, наносила йому удари руками по обличчю, царапала ніхтями , а також здушувала руками шию ОСОБА_4 . При цьому, він (свідок) не втручався в конфлікт, проте все відбувалася на його очах. Всі ці події тривали близько 5-7 хвилин.

Свідок настоює на своїх показаннях наданих в судовому засіданні 06.07.2021р.

В судовому засіданні виникло питання щодо суперечливості показань свідка в частині його дій після конфлікту, зокрема, він пояснив, що достименно за спливом майже 10 років не пригадує, чи 08.10.2011р. після побиття в квартирі залишився він чи брат, оскільки такі сварки і непорозуміння тривали досить часто. ОСОБА_8 настоює, що сам факт нанесення тілесних ушкоджень він запам`ятав дуже добре.

Суд детально досліджував ці обставини, відтворював звукозапис судового засідання від 25.05.2020р., під час якого попереднім складом суду допитувався означений свідок.

Суд надає віри показанням свідка ОСОБА_8 , який попереджений про криммінальну відповідльність задачу суду завідомо неправдивих показнь, про те що 08.10.2011р. біля 13 години дійсно мав місце побутовий конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , під час якого остання нанесла потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Показання свідка в цій частині не впливають на доказування щодо обставин нанесення легких тілесних ушкоджень і суд надає таким віри.

Ці показання підтверджуються іншими доказами у справі, зокрема, актом судово-медичного обстеження (дослідження) № 2710 від 10.10.2011 р., який констатує , що у ОСОБА_4 виявлено: синці та садна на голові, на шиї, синець на лівій руці, які утворилися від тупих предметів з обмеженою поверхнею, які могли виникнути 08.10.2011 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, експертом висловлена можливість утворення тілесних ушкоджень за обставин, що описані ОСОБА_4 та продубльовані дільничним інспектором міліції при призначенні експертизи. (т.1, а.с. 8).

У висновку експерта також зазначається, що під час огляду потерпілого ОСОБА_4 окрім інших пошкоджень, виявлено на боковій поверхні шиї справа два синці смугастої форми розмірами 0,3 х 0,3 см. та 0,2 х 3,5см.; в цій же ділянці є садно смугастої форми 0,2 х 1,5 см.; в підщелеповій ділянці справа є синець смугастої форми 0,2х 2 см., що за показаннями потерпілого та свідка відповідають обставинами справи та подіям 08.10.2011щодо нанесення тілесних ушкоджень у спосіб царапання обличчя ніхтями.

Постановою від 10.09.2012 року про порушення кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що 08.10.2011р. , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин заподіяла потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, шиї, синець на лівій руці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження (т. 1, а.с. 30).

Винуватість обвинуваченої також стверджується матеріалами Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про відмову у порушенні кримінальної справи та постановою від 17.10.2011 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні вина підсудної ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю, а дії слід кваліфікувати за вказаною статею КК України, оскільки вона заподіяла потерпілому легке тілесне ушкодження.

Невизнання підсудною ОСОБА_6 це обрана нею правова позиція захисту.

Показання ОСОБА_6 спростовуються поясненнями потерпілого та свідка, які є послідовними впродовж усіх судових слухань,перевірені судом , відповідають обставинам справи та іншими зібраними у справі доказами, зокрема, висновку експерта щодо нанесення тілесних ушкоджень 08.10.2011р. їх локалізації, та наслідків.

Судом не здобуто доказів, що такі тілесні ушкодження ОСОБА_4 міг отрмати в інший спосіб від невідомих осіб, як про це зазначає обвинувачена.

В судовому засіданні ОСОБА_6 визнала, що 08.10.2011р. під час конфлікту в квартирі могла дати ляпаса по обличчю ОСОБА_4 .

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння злочину та винність підсудної у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки. Згідно з ст. 282 КПК України якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені, у тому числі, ст. 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу. Разом із тим, згідно з ст. 7-1 КПК України якщо обвинувачений, підсудний заперечує проти закриття справи, у тому числі, у зв`язку із закінченням строків давності, провадження у справі продовжується в звичайному порядку. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України така особа може бути за вироком суду звільнена від покарання.

Враховуючи те, що підсудна ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, в жовтні 2011 року, даний злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, інших злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів у цей період вона не вчиняла, а тому відповідно до ст. 49 КК України на час винесення вироку суду закінчився строк давності і на підставі ч.5 ст.74 КК України її слід звільнити від покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне задоволити частково. Зокрема, при визначенні грошової суми на відшкодування моральної шкоди, керуючись ч. 2 ст. 1168 ЦК України і п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 та враховуючи ступінь моральних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок інциденту, ступінь участі підсудного у скоєнні злочину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення такої шкоди у розмірі 1000 грн., оскільки така сума є розумною, виваженою та справедливою як по відношенню до потерпілого так і до засудженої. Підстав для стягнення моральної шкоди в заявленій потерпілим сумі суд не вбачає за відсутності достатніх доказів щодо розміру такої та обгрунтованості вимог.

Керуючись ст.ст. 321, 323, 324 КПК України (в редакції Закону 1960 року), суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України та призначеного покарання у зв`язку з закінченням строку давності.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1