Справа № 529/310/21
Провадження № 1-кп/529/51/21
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

12 серпня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню № 0000148 за ч.2 ст. 121 КК України,

встановив:

В провадженні Диканського районного суду Полтавської області перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
23.04.2021 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області задоволено клопотання прокурора та обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 год. 00 хв. 21.06.2021.
Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 15.06.2021 обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
На даний час кримінальне провадження не розглянуто по суті, триває дослідження доказів.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема є об`єктивні причини вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 буде переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, що ускладнить проведення судового розгляду в розумні строки.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечили. Просили суд змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу, оскільки усі свідки по даному провадженню допитані, а прокурором не доведено ризик переховування обвинуваченого від суду, так як ніяких дій, які б вказували на дану обставину ОСОБА_4 не вчинялося. Також захисник вказав, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, хоча про день і час судового засідання повідомлена належним чином.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , суд дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як вбачається з положень ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку дії тримання під вартою здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи пояснення захисника та обвинуваченого, оцінюючи відомості про особу обвинуваченого, які наведені його захисником, судом встановлено, що доводи прокурора є обґрунтованими, заявлені в клопотанні ризики, а саме можливість переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, не зменшилися та існують на даний час, оскільки усі докази, в тому числі і письмові матеріали кримінального провадження не досліджені в повному обсязі, не допитані поняті, які приймали участь під час досудового розслідування.
Більш м`які запобіжні заходи щодо обвинуваченого, зокрема і домашній арешт на якому наполягала сторона захисту, неможливо застосувати, оскільки вони передбачають перебування ОСОБА_4 на волі, що не виключає можливість переховування від суду та негативного впливу на свідків, що ускладнить повне та об`єктивне встановлення істини у кримінальному провадженні, зважаючи на те, що судове слідство ще триває.
При розгляді клопотання суд також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.
При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Отже, враховуючи вищевикладене, з метою уникнення ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст177 КПК України та забезпечення виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 год. 00 хв. 10 жовтня 2021 року, без визначення застави.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуюча ОСОБА_1