Провадження №1-кп/761/2304/2021
В И Р О К
іменем України

12 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000636 від 17 лютого 2021 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ладижин, Тростянецького району Вінницької області, громадянки України, з вищою освітою, фізичної особи - підприємця, неодруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок за наступних обставин.

Так, 19.07.2019, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 надіслала повідомлення у додатку «Телеграм» своєму колишньому колезі, ОСОБА_4 про знижку 30% на техніку «Apple» та вказала, що можна буде в неї замовити зі знижкою і виплачувати частинами. Також повідомила, що можна зайти на сайт техніки «Apple» обрати товар, який подобається, порахувати по курсу і замовити у неї.

В подальшому ОСОБА_4 зайшов на сайт «Apple» обрав ноутбук марки «Масbook» моделі pro 2019 року 256, надіслав даний ноутбук ОСОБА_2 . Після цього ОСОБА_2 надіслала номера своїх банківських карток банку AT «Приватбанк» НОМЕР_1 , та банку AT «Універсал Банк» НОМЕР_2 .

Після цього ОСОБА_4 24.07.2019 року о 15:40 у невстановленому місці, не підозрюючи про дійсні наміри ОСОБА_2 здійснив перший платіж на банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_2 , в розмірі 10 000 грн.

27.07.2019 року о 20 год. 46 хв., у невстановленому місці ОСОБА_4 здійснив інший платіж на банківську картку НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_2 , в розмірі 2 000 грн.

27.07.2019 року о 20 год. 49 хв., у невстановленому місці ОСОБА_4 здійснив ще один платіж на картку «Універсал Банк» НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_2 , в розмірі 3 000 грн.

10.08.2019 року о 18 год. 21 хв., у невстановленому місці ОСОБА_4 надіслав на картку AT «Універсал Банк» НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 , так як ОСОБА_2 попросила його про це, грошові кошти в розмірі 7 605 грн.

09.09.2019 року о 17 год. 13 хв., у невстановленому місці ОСОБА_4 надіслав ще один платіж на банківську картку НОМЕР_1 , в розмірі 4 850 грн.

В загальній сумі п`ятьма платежами ОСОБА_4 надіслав на банківські картки ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 27 455 грн.

Після оплати замовленого ОСОБА_4 товару, ОСОБА_2 підтвердила надходження банківських коштів на карту, та повідомила, що замовлений ноутбук надійде через три місяці, після чого розпорядилася отриманими грошовими коштами на власний розсуд.

29.10.2019 року ОСОБА_2 надіслала повідомлення ОСОБА_4 про те, що ноутбук вже прибув до м. Києва. Проте у період часу з 29.10.2019 до 07.04.2020 ОСОБА_2 постійно повідомляла про те, що в неї виникли проблеми, і ніяк не могла привезти ОСОБА_4 замовлений ним ноутбук.

07.04.2020 року реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , користуючись довірою ОСОБА_4 , повідомила йому те, що він може обрати на сайті «Apple» набагато кращий ноутбук, вирахувати різницю вартості, доплатити грошові кошти та вона замовить інший ноутбук із США. ОСОБА_2 завжди перебувала на зв`язку із ОСОБА_4 , відповідала на повідомлення, була дуже переконлива, надавала консультації та роз`яснення ОСОБА_4 , чим викликала довіру у останнього.

11.06.2020 року ОСОБА_4 розраховуючи на отримання замовленого ним товару, надіслав на картку «Приватбанку» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 , два платежі в розмірі по 5 000 грн. Після отримання грошових коштів у розмірі 10 000 грн. на банківську картку за оплату замовленого ОСОБА_4 ноутбуку марки «Масbook» моделі Pro 16 2019 року, та безпровідні навушники «Air Pods Pro» ОСОБА_2 підтвердила надходження банківських коштів на карту, після чого розпорядилася отриманими грошовими коштами на власний розсуд.

При цьому, ОСОБА_2 будь-яких дій щодо виконання взятих на себе зобов`язань не вчиняла, тобто, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 , заволоділа грошовими коштами, після чого розпорядилася ними на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 37 453 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювана беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваної ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку вона беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві підозрювана зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Окрім того, до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_2 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої та потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 кримінального проступку та кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, те, що обвинувачена ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є фізичною особою - підприємцем, має місце реєстрації та постійне місце проживання, де характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, її поведінку під час та після вчинення кримінально-протиправних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 190 КК України у виді штрафу , оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в межах, визначених санкцією ч.1 ст. 190 КК України, в редакції Закону від 15.04.2008, яка діяла на момент вчинення злочину.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винною за ч.1 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речові докази: DVD-R диск з аудіо записами залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1