Провадження № 11-сс/4823/217/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого поліції про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 06 серпня 2021 року. Заборонено ОСОБА_8 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.00 год. до 07.00 год.; та покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого відділення поліції № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися за межі Ніжинського району без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження. Слідчий суддя зазначив, що для запобігання ризику ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є достатнім застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Так, зазначивши, що прокурором не доведено ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя не навів мотивів, з яких він визнав вказаний ризик недоведеним. Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 , хоча і є не судимим в силу ст. 89 КК України, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину та відбував покарання у вигляді позбавлення волі, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця роботи, кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , посягає на громадську безпеку. Вчиняючи такі дії, підозрюваний усвідомлював, що таке повідомлення створить обстановку страху населення. Також вказав, що місцевий суд не взяв до уваги, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, що з огляду на приписи ч.3 ст.183 КПК України, є для підозрюваного альтернативним більш м`яким запобіжним заходом відносно тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 06 червня 2021 року до ЄРДР за №0000237 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України.

Згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 був затриманий, у порядку статті 208 КПК України, 06 червня 2021 року, о 16 год. 25 хв.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, про що йому було повідомлено 07 червня 2021 року.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризику, визначеного п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі від 4 до 8 років, усвідомлюючи можливе настання якої підозрюваний може вжити заходів для переховування від органів досудового розслідування. Проте, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення в клопотанні не обґрунтований та не підтверджений доказами.

Також суд прийняв до уваги наявність у підозрюваного сім`ї та посередньої характеристики за місцем проживання, його вік та стан здоров`я.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки відносно ОСОБА_8 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_9 вид запобіжного заходу - домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Матеріали судового провадження та аналіз змісту апеляційної скарги дає підстави стверджувати, що прокурором не доведено наявність існування ризику п.5 ч.1 ст.177 КПК України, як і не доведено, що обраний слідчим суддею запобіжний захід не зможе запобігти наявному ризику.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 дійсно раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість вже погашена та не може прийматись до уваги, як ризик можливості вчинити нове кримінальне правопорушення, адже після звільнення з місць позбавлення волі підозрюваний протягом тривалого часу з 2007 року вів законослухняний спосіб життя, не притягувався до адміністративної відповідальності, негативні характеристики щодо нього відсутні. Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, мешкає разом з родиною, що свідчить про сталі соціальні зв`язки та можливість контролю його поведінки.

Отже, підстав вважати, що ОСОБА_8 має намір продовжити злочинну діяльність, встановлено не було, доказів на підтвердження цього ризику не було надано і прокурором. Сам лише факт зловживання спиртними напоями та посередня характеристика з місця проживання не може бути вирішальною підставою для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу, про що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п. 51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

При цьому, вимога прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою, не підтверджена доказами, які вимагають такого обмеження свободи підозрюваного, не зазначено з яких підстав прокурор вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Частиною 4 ст.194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4