ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/4705/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2602/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.153, ч.2 ст.15, п.п.1,10,13 ч.2 ст.115, п.п.1,4,13 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України

16 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05.07.2021 стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою, обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 01 вересня 2021 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник та обвинувачений, не погоджуючись з судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, в задоволенні клопотання прокурора про застосування будь-якого запобіжного заходу відмовити.

Зазначає, що станом на 05.07.2021 року справа по суті не розглядається, не вивчено жодного доказу, свідків не допитано, внаслідок чого обвинувачений тривалий час безпідставно перебуває під вартою. Апелянти вертають увагу суду на обставини того, що ще на етапі розгляду питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених останньому та ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на теперішній час, ані прокурором, ані судом інших підстав для продовження запобіжного заходу не наводиться. Формально розглядалося питання щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу. Обвинувачений вважає що зміст врученого йому повідомлення про підозру та обвинувального акту є необґрунтованими, версія щодо непричетності до злочинів не була належним чином перевірена. Відсутнє належне обґрунтування ризиків.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Надіслала суду заяву про розгляд вищевказаних апеляційних скарг без її участі.

Враховуючи вимоги ст. 422-1 КПК України, колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності прокурора, який був належним чином повідомлений, оскільки його відсутність не є перешкодою для розгляду кримінального провадження, а клопотання про розгляд справи за його обов`язковою участю до суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши думку захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, вивчивши доводи апеляційних скарг, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 10, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та не вбачав підстав для застосування іншого запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з зазначеними висновками з огляду на вказані для даного провадження обставини. Зокрема ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та нетяжкого кримінального правопорушення. Як зазначено у клопотанні прокурора намагався зникнути з місця вчинення злочину, але був затриманий працівниками поліції. Даних, які б вказували на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем мешкання, наявність законних джерел доходу, місця роботи, родини, які б суттєво знижували можливість настання встановлених ризиків, суду не надано. Обґрунтованими є доводи сторони обвинувачення щодо можливості обвинуваченого здійснювати вплив на потерпілих та свідків. Крім того, як зазначає прокурор одна з потерпілих є співмешканкою обвинуваченого. Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то в даному контексті небезпідставними є посилання прокурора на ту обставину, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Колегія суддів приймає до уваги, що внаслідок кримінального правопорушення настала смерть ОСОБА_9 , іншим потерпілим спричинені тілесні ушкодження. Зміст обвинувального акту та значимі для даного кримінального провадження обставини вказують на неможливість в даному конкретному випадку застосувати до обвинуваченого інший більш м`який запобіжний захід.

Заперечення обвинуваченим своєї причетності до вчиненого не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Крім того, безпідставними на даний час є доводи щодо необґрунтованості пред`явленого обвинувачення, оскільки суд, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину як того вважає сторона захисту.

Підстави для продовження запобіжного заходу вмотивовані, наявність ризиків об`єктивно вбачається з обставин злочину та даних про особу обвинуваченого.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Заслуговують на увагу доводи захисника щодо тривалості судового розгляду, що має бути враховано судом першої інстанції, разом з тим, з плином часу ризики не зменшилися та з урахуванням пред`явленого обвинувачення і особи обвинуваченого не втратили своєї актуальності і дотепер, у зв`язку із чим підстав для застосування іншого запобіжного заходу чи взагалі незастосування будь-якого запобіжного заходу не вбачається.

За наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу Комінтернівського районного суду Харківської області від 05.07.2021 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді