Справа № 364/762/20
Провадження № 1-кп/364/21/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 11.06.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Руде Село Володарського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не працює, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 у середині березня 2020 року в денну пору доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, з метою викрадення чужого майна прибула на територію домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на зазначеній території ОСОБА_4 , діючи таємно, через пошкоджене віконне скло незаконно проникла в середину житлового будинку, що за названою адресою, де, діючи умисно, таємно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, всупереч волі потерпілої ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що посягає на чужу власність і таємно вилучає чуже майно, на яке не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди власникові, викрала шкіряну куртку чорного кольору вартістю 400 грн., двоспальне простирадло червоного кольору вартістю 100 грн., полуторне простирадло персикового кольору вартістю 60 грн., підодіяльник біло-синього кольору на одну особу вартістю 143 грн., чотири подушки вартістю 230 грн. та чотири наволочки вартістю 140 грн. Після цього ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинула місце вчинення злочину та перенесла його до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 1 073,00 грн.

Допитана у судовому засіданні 27.07.2021 р. обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, за обставин, правильно, на її думку, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснила, що вдень у березні 2020 року вона йшла і побачила, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2 (це сусідній від неї будинок), розбито вікно. Тому вона через це вікно залізла до будинку та взяла, що попало їй під руку, а саме: куртку та постільну білизну, що названа в обвинувальному акті. Там все було розкидано. Потім добровільно повернула викрадені нею речі слідчому.

Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у судове засідання вчергове не з`явилася, всі судові повістки повертаються до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній» (зокрема, а.п. 15, 73-74, 81-82). При цьому потерпіла обізнана про судовий розгляд даного кримінального провадження, оскільки була присутня особисто в підготовчому судовому засіданні 28.01.2021 р. (а.п. 40), надавши суду два номери її мобільного телефону (а.п. 42), жоден з яких протягом тривалого часу, у тому числі перед судовим засіданням 27.07.2021 р. не відповідають (а.п. 83).

З огляду на наведене суд у порядку статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує також як джерело права практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав у рішеннях про те, що особи (у даному випадку потерпіла ОСОБА_5 ) мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (зокрема, пункт 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Тому суд, враховуючи висловлені думки присутніх учасників судового провадження, беручи до уваги неодноразову неявку потерпілої, неповідомлення нею суду дійсних контактних відомостей щодо себе, проте її обізнаність про розгляд цього кримінального провадження, вважає за можливе провести судових розгляд без участі потерпілої.

Суд, заслухавши думки присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні обвинуваченою показання, приходить до висновку, щоці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення злочину, добровільності та щирості її позицій.

Тому, беручи до уваги, що обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, ствердила обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що вона правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості її позицій, роз`яснивши обмеження права оскаржити визнані нею обставини в апеляційному порядку та заслухавши думки присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченої, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникнення у житло, і кваліфікує такі дії за частиною третьою статті 185 КК України.

При цьому, кваліфікуючи наведені дії за частиною третьою статті 185 КК України, суд бере до уваги роз`яснення, викладене у постанові Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» про те, що під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

Питання про призначення обвинуваченій покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого,судом встановлено, що вона є громадянкою України, народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Руде Село Володарського району Київської області, де зареєстрована і проживає (а.п. 86, 87), раніше не судима (а.п. 90), за місцем проживання характеризується Рудосільською сільською радою Володарського району Київської області як особа, яка проживає одиноко, не працює, веде підсобне господарство, зловживає спиртними напоями, проте в побуті та громадських місцях поводить себе добре, скарг на її поведінку не надходило (а.п. 91).

Обставини, які згідно зі статтею 67 КК України обтяжують обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, досудовим розслідуванням і судом не встановлені.

До обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують їй покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, бере до відома досудову доповідь, складену Володарським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 16.03.2021 р. (а.п. 59-62) на виконання ухвали суду від 26.02.2021 р. (а.п. 48-50).
Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, обвинувачена ОСОБА_4 брала участь у складанні досудової доповіді, раніше не судима, має середню освіту, професійної освіти не отримала, після закінчення школи пішла працювати, до обвинувачення не працювала, на тепер працює без офіційного оформлення, роботою задоволена, з її слів «що хоч якась є робота», коштів на проживання їй не вистачає, окрім того як на задоволення мінімальних базових потреб, тому має потребу у додаткових коштах. Під час розмови проявів агресії не спостерігалось, спокійна, йде на контакт, характер м`який, без виражених якостей лідера. На обліку у лікаря-психіатра-нарколога обвинувачена ОСОБА_4 не перебуває, з її слів, алкогольні напої вона в останнє вживала 07.01.2021 р., після вживання алкоголю спокійна, вважає відсутніми обставини, які могли б потягнути за собою вчинення насильницьких дій, психоактивні речовини ніколи не вживала та не вживає. Обвинувачена не проживає з особами, які раніше засуджувалися за кримінальні правопорушення (з її слів), друзів не має, спілкується тільки з ріднею, тобто до соціальних зв`язків не байдужа, у вільний час займається домашнім господарством. ОСОБА_4 не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, щодо скоєного нею зазначила, що до цього привели її необдумані дії, нікого у тому, що сталося, не звинувачує та шкодує про вчинене. Не шкодує, що була викрита працівниками правоохоронних органів, адже сама винна у скоєному, у майбутньому подібного не вчинятиме, планів на майбутнє не має.

Ризик вчинення потворного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує вчинення нею тяжкого злочину за визначенням статті 12 КК України, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин, бере до уваги особу винної, визнання нею повністю своєї вини, надання суду правдивих та послідовних показів, щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, а також те, що вона своєю поведінкою та способом життя стверджує, що може і бажає стати на шлях виправлення. Тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе в умовах суспільства.

З огляду на це та враховуючи позицію прокурора, уповноваженого органу з питань пробації, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини третьої статті 185 КК України, та звільнення її на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з призначенням також мінімального терміну іспитового строку. При цьому на обвинувачену мають бути покладені обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Крім того враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 не становить собою суспільної небезпеки, не ухилялася від викликів до суду, а міра покарання, яка їй призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин з урахуванням думки прокурора вважає недоцільним обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Унаслідок злочину потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду у розмірі 1 073,00 грн.; шкода добровільно відшкодована обвинуваченою шляхом повернення викрадених речей. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів (згаданих речей, а.п. 4, 94-95, 96) суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат, то розмір цих витрат не підтверджений належними і допустимими доказами, навпаки прокурором у судовому засіданні вказано на недоцільності їх стягнення з обвинуваченої, оскільки відповідні докази не використовувалися стороною обвинувачення в кримінальному провадженні.

Керуючись частиною третьою статті 185 КК України, статтями 100, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 11.06.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124, а саме: шкіряна куртка чорного кольору, двоспальне простирадло червоного кольору, полуторне простирадло персикового кольору, підодіяльник біло-синього кольору на одну особу, чотири подушки та чотири наволочки, що перебувають на зберіганні у камері схову речових доказів Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, повернути власникові.

Копію цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_3 та надіслати потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1