Справа № 936/462/21
Провадження № 1-кс/936/134/2021
У Х В А Л А

24.05.2021 смт Воловець
Слідчий суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , в.о. начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з виконуючим обов`язків начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000064 від 21.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

в с т а н о в и л а:

21.05.2021 до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області надійшло вищезазначене клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивовано тим, що 20.05.2021 близько 22.05 години на стаціонарному посту поліції в с.Н.Ворота Мукачівського району ними спільно з працівниками ВКЗ СБУ у Закарпатській області було зупинено автомобіль марки «VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який при перевірці документів пред`явив товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів, яка викликала сумнів у її достовірності.

21 травня 2021 року відомості за даним фактом сектором дізнання відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

20.05.2021 з метою перевірки даного повідомлення було проведено огляд місця події. Під час огляду з місця події було вилучено транспортний засіб марки «VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 , з вантажем що знаходиться у ньому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 , 2 примірники товарно-транспортноїнакладної на відпускнафтопродуктів №000000820 від 17.05.2021 та декларація про відповідність.

21 травня 2021 року постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 вищевказаний автомобіль марки «VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 , з вантажем що знаходиться у ньому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 , 2 примірники товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №000000820 від 17.05.2021 та декларація про відповідність було визнано речовими доказами по кримінальному провадженні№0000064 від 21 травня 2021 року.
Підставою накладення арешту на тимчасово вилучене майно, є збереження речового доказу, оскільки, автомобіль являється знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, саме на вказаному автомобілі ОСОБА_7 перевозив дизельне пальне з документами, які викликали сумнів у їх достовірності, отже можливо внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, що є ознакою вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. Враховуючи дані обставини з метою збереження речових доказів та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження автомобіля марки VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 , з вантажем що знаходиться у ньому,, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 , 2 примірники товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №000000820 від 17.05.2021 та декларація про відповідність, які є речовими доказами та відповідають вимогам ст. 98 КПК України та мають істотне значення для кримінального провадження №0000064, дізнавач вважає за необхідне накласти арешт на вказане вище майно.

У судовому засіданні дізнавач та прокурор підтримали клопотання з підстав, зазначених у такому.

Захисник власника майна ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, зазначивши, що таке не містить підстав і мети відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Заслухавши позицію прокурора, дізнавача, власника майна, дослідивши подане клопотання та матеріали, додані до нього, приходжу наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Слідчим суддею встановлено, що клопотання про накладення арешту на майно не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Із змісту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення ст.170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.358 КК України настає за підроблення посвідчення або іншого документа, який видається чи посвічується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Дізнавачем у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки не надано доказів, що майно, на яке просять накласти арешт, зокрема автомобіль марки «VOLVO» моделі «FT 12.420» державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «FRUEHAUF» моделі «Т 34Т» державний номер НОМЕР_2 , та вантаж є предметом протиправної діяльності, об`єктом чи знаряддям злочину, що розслідується у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

За матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення має транспортний засіб та вантаж у ньому до розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, що свідчить про недоведеність необхідності у накладенні арешту на вказане майно.

Дізнавач, посилаючись на те, що арешт на транспортний засіб та вантаж необхідно накласти з метою збереження речового доказу, оскільки автомобіль являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення перевірки, не врахувала, що до предмету доказування обставин кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 К України безпосередньо входить дослідження відомостей, що містяться у вилучених документах.

Водночас, жодного експертного дослідження з цього приводу дізнавачем не призначено, і відповідного процесуального рішення слідчому судді не надано.

Зі змісту клопотання вбачається, що дізнавачем вказується лише на мету накладення арешту майна- збереження речових доказів, які відповідають критеріям передбаченим ст.98 КПК України. Однак, дослідивши постанову про визнання та передачу на зберігання речових доказів від 21.05.2021 року, важко встановити вищенаведену мету, оскільки даний процесуальний документ взагалі не містить жодної мотивації, на підставі якої вона прийшла висновку про віднесення тимчасово вилученого майна до речових доказів і якими критеріями при цьому керувалась.

Також у порушення п.3 ч.2 ст.171 КПК України дізнавачем до клопотання не додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати (крім транспортного засобу).

Вищезазначені недоліки є суттєвими, викликають сумнів у належному документуванні кримінального провадження та об`єктивно позбавляють слідчого суддю можливості надання судження доцільності накладення арешту для досягнення дієвості кримінального провадження у відповідності до ч.1 ст.131 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. Враховуючи вищенаведене, клопотання слід повернути прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 170-172, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання старшого дізнавача СД відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з виконуючим обов`язків начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000064 від 21.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, повернути прокурору - в.о. начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 із встановленням строку сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено о 16-45 годині 25.05.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1