справа № 178/783/21
провадження № 1-кп/208/478/21
УХВАЛА
11 серпня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000397 від 20.09.2020 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України,

під час судового розгляду до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська знаходиться матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000397 від 20.09.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, під час судового розгляду до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, до обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, термін дії яких спливає 14.08.2021р.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає. Окрім цього, прокурором заявлено клопотання про заміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , оскільки він систематично порушує покладені судом обов`язки: цілодобово не залишати межі квартири, а саме на протязі з 14.06.2021 по 19.07.2021 неодноразово користувався послугами ломбарду ПТ «Ломбарт «Гарант» «Імперіал» ОСОБА_11 і Компанія, укладавши договори про надання фінансового кредиту під заставу.

Захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 проти задоволення вказаного клопотання заперечив, вказав, що ризики прокурором не доведені та перебільшені, обвинувачені жодним чином не впливали на свідків та потерпілих, ніяк не ухилялись від слідства та суду, підозра не обгрунтована, а тому вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачені ОСОБА_6 вказав що злочин не вчиняв, по першій вимозі з`являвся до слідства та суду, в нього є дружина та заробіток, тому цілодобовий домашній арешт порушувати не буде.

ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_10 заперечила проти заміни запобіжного заходу, вказала що ризики прокурором не доведені та не обгрунтовані, ОСОБА_9 не впливав на свідків та потерпілих, завжди ходить за викликом до суду та слідства. Окрім того, клопотання прокурором вручено без додатків. ОСОБА_12 має зареєстроване місце проживання та реєстрації, має не офіційну роботу. Просила залишити запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти зміни запобіжного заходу, вказав що він дійсно декілька разів залишав місце мешкання щоб здати свої речі до ломбарду, робив це через брак грошей, він хворів, попросити когось не міг, живе сам, місце мешкання залишав не на довго, хвилин на 20. Завжди з`являється до суду та слідчого по першій вимозі, з потерпілими та свідками не контактував, та не має наміру. Просить залишити запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При вирішенні вказаного питання судом приймається до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому суд має керуватися практикою ЄСПЛ, а саме тим, що оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Також суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).

Суд вважає, оскільки обвинувачені не мають постійного офіційного місця роботи, ОСОБА_7 не одружений, не мають на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не мають міцних соціальних зв`язків, то можуть ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у разі визнання їх винними, обвинувачені можуть переховуватися від суду, таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинувачених та ухилення від правосуддя.

Також судом прийнято до уваги ту обставину, що по справі не допитано жодного свідка, потерпілого, а отже існує ризик того що обвинувачені, перебуваючи на свободі зможуть вчинити спроби незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з метою викривлення їх показань для уникнення покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення.

Крім того, колегією суддів прийнято до уваги, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 хоч раніше і не судимі, але щодо них на теперішній час на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження, рішення по якому ще не прийняте, тобто останні не дотримуються норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі, а отже можуть вчинити нові злочини.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що раніше обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинувачених на свободу. Від цього підстав для зміни запобіжного заходу на даний час немає.

Також, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід залишити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, обвинувачений хоч і порушував обов`язки накладені ухвалою, проте до суду з`являється за першим викликом, на свідків та потерпілих не впливав, даних, які б свідчили про достатність застосування найсуворішого запобіжного заходу у клопотанні сторони обвинувачення не вказано та в судовому засіданні не доведено.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування

Вислухавши думку учасників судового засідання, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 315, 316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, тобто до 08.10.2021 включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів, тобто до 08.10.2021 включно.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 - відмовити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 залишити без змін - у вигляді цілодобового домашнього арешту, продовжити строк цілодобового домашнього арешту ОСОБА_9 на 60 днів, тобто до 08.10.2021 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обов`язки:

- цілодобово не залишати межі квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за викликом та за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- заборонити спілкування з потерпілими та свідками;

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3