Справа № 279/3682/20
Номер рядка звіту 15
номер провадження 1-кп/279/207/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" серпня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростень кримінальне провадження №0000497 по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не інваліда, не одруженого, на утриманні осіб не має, раніше судимого: 24.09.2019 року Коростенським міськрайонний судом Житомирської області за ст.185 ч.1,75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22.05.2020 року близько 22 години 55 хвилин, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували на відкритій ділянці місцевості, неподалік під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 . В цей час, під час розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, під час якого своєю поведінкою ОСОБА_7 спровокував ОСОБА_5 до вчинення насильницьких дій.
ОСОБА_5 не маючи наміру на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявивши злочинну недбалість, під впливом негативних емоцій, наніс один удар кулаком лівої руки в область голови ОСОБА_7 , а саме в ділянку правого вуха, від якого останній втратив рівновагу та впав, вдарившись при цьому потиличною ділянкою голови об асфальтне покриття, та отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами кісток основи та склепіння черепа, лівобічною субдуральною гематомою, забоєм головного мозку, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням його смерті, та вбив ОСОБА_7 через необережність.
Діями, які виразились у вбивстві, вчиненому через необережність, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.119 КК України.
Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілої, допитаних в судовому засіданні свідків, висновками експерта, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
Обвинувачений свою вину визнав частково та показав, що з ОСОБА_8 він був знайомий, але не товаришували. 22.05.2020 року близько 23 години проходячи неподалік будинку 36-б, який розташований по 1 пров. Шатрищанському у м.Коростені разом із знайомим ОСОБА_9 , у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_10 , який стояв на балконі, за місцем проживання його співмешканки ОСОБА_11 . В подальшому ОСОБА_12 вийшов на вулицю та кинувся до нього з претензіями, вдарив рукою його по обличчю, але удар був легкий хлопок по щоці. Потім намагався вдруге вдарити, однак він його випередив та вдарив ОСОБА_12 лівою рукою в праве вухо. Від удару ОСОБА_10 впав головою на асфальтне покриття. Допомагав приводити ОСОБА_12 до свідомості, приніс воду з рушником, допомагав довести додому. За медичною допомогою не звертався, тілесних ушкоджень не мав. Конфлікту не хотів, будь-яким чином хотів його уникнути. Таких наслідків не бажав та наміру вбивати ОСОБА_10 не мав.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_5 свою вину по суті пред`явленого йому обвинувачення визнав частково, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується показаннями свідків, письмовими доказами, висновками експертиз, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні, які є належними та допустимими.
Потерпіла ОСОБА_4 показала, що очевидцем подій не була, про обставини нанесення її брату ОСОБА_13 тілесних ушкоджень дізналась від його співмешканки ОСОБА_11 , що під час конфлікту ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_12 в голову. Вони були знайомі, однак не товаришували, в неприязних відносинах не перебували. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

З показань допитаних судом свідків було встановлене наступне:
Свідок ОСОБА_15 свідчив про те, що він працює лікарем травматологом в Коростенській ЦМЛ. В неділю вранці до лікарні привезли хворого потерпілого, в тяжкому стані, тому останній був направлений в реанімаційне відділення. Зі слів родичів травму потерпілий отримав в п`ятницю, побив відомий.

Свідок ОСОБА_16 свідчила про те, що загиблий ОСОБА_7 був її співмешканцем. Вона разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_17 знаходились у неї вдома. ОСОБА_12 вийшов на балкон покурити, але швидко вибіг та почав одягатися, прикрикуючи: «Заре я тобі зроблю барана!», потім побіг на вулицю. Вона одразу ж вибігла на балкон, де побачила ОСОБА_14 і ОСОБА_9 . Бачила, як обвинувачений вдарив рукою ОСОБА_12 в голову у ліву сторону. Вона крикнула «Що ти робиш?» та вибігла на вулицю. Від удару ОСОБА_12 впав на асфальтне покриття і втратив свідомість. Ходаківський побіг за водою, потім вони намагалися привезти ОСОБА_12 до тями. Коли ОСОБА_12 прийшов у свідомість, вони допомогли йому піднятися і провели додому. ОСОБА_18 на вулицю не виходила. Викликати швидку ОСОБА_12 їй заборонив, але скаржився на біль в голові, йшла кров з вуха. Він випив ліки та ліг спати. На слідуючий день йому стало гірше, тоді вона викликала швидку, повідомила родичів. ОСОБА_12 обвинуваченого не бив.

Свідок ОСОБА_19 свідчила про те, що вона була у сусідки ОСОБА_20 , війшли з нею та із ОСОБА_8 на балкон покурити. Чула, як між обвинуваченим, який проходив біля балкону разом із ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт. Після чого ОСОБА_12 вискочив на низ, обвинувачений вдарив ОСОБА_10 по голові, від удару той впав на землю. ОСОБА_20 почала кричати та вибігла на вулицю, а вона залишилась стояти на балконі. Потім ОСОБА_12 за ноги хлопці відтягнули до бардюра, обливати водою, яку приніс ОСОБА_14 . Додому потерпілий повернувся з ОСОБА_21 , бачила у нього кров, яка йшла з лівого вуха. Швидку не викликали бо ОСОБА_12 не хотів. ОСОБА_10 нікого не бив. На наступний день ОСОБА_12 стало гірше, викликали швидку.

Свідок ОСОБА_6 свідчив про те, що обвинувачений його хороший знайомий. 22.05.2020 року у вечірній час вони зустрілись, ОСОБА_14 попросив у нього сигарет, які він пообіцяв винести з дому. Проходячи біля будинку де проживав потерпілий, на балконі побачив ОСОБА_10 , ОСОБА_22 та ОСОБА_17 , які курили, привітався і бистрим шагом пішов вперед. ОСОБА_14 йшов позаду його. Чув, як між хлопцями виник словесний конфлікт, однак про що саме вони говорили не чув. Повертаючись із сигаретами бачив, як із-за гаражів вийшов ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_14 та вдарив його рукою в обличчя. У відповідь той вдарив ОСОБА_10 , від чого потерпілий впав на асфальтове покриття і втратив свідомість. Вони за ноги відтягнули потерпілого до бардюра де він почав приходити в себе. ОСОБА_14 сказав, що потрібна вода та ганчірка, бо у потерпілого на обличчі була кров. Він побіг додому, повернувшись біля ОСОБА_10 була ОСОБА_23 , ОСОБА_14 також приніс воду з рушником, витерли його, та підтримуючи, допомогли ОСОБА_10 дійти до під`їзду.

Сторона захисту з показаннями вказаних свідків погодилась, їх правдивість не заперечила.

На допиті інших свідків учасники кримінального провадження не наполягали.

Письмовими доказами вини обвинуваченого є:
- витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено 24.05.2020 року з правовою кваліфікацією дій за ч.1 ст.119 КК України; особу, яку повідомлено про підозру зазначено ОСОБА_5 , а рапортами уповноваженої особи Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області зафіксованонадходження повідомлення з Коростенської ЦМЛ про те, що 24.05.2020 року доставлено без свідомості до реанімаційного відділення гр. ОСОБА_7 з черепно-мозговою травмою;

- протокол огляду місця події від 24.05.2020 року з фото таблицями до нього, яким зафіксовано місце вчинення злочину, обстановка біля під`їзду №1 будинку №19-В по вул. Київська у м.Коростені та прилеглої до нього території, виявлення та вилучення біля бардюра дрібного каміння з поверхні асфальтового покриття із речовиною темного кольору.

- протокол огляду місця події від 27.05.2020 року, в якому зафіксовано виявлення трупа потерпілого, з фото таблицями до нього;

- протокол огляду трупа, яким зафіксовано виявлені на ньому тілесні ушкодження;

- медичною довідкою Коростенської ЦМЛ від 24.05.2020 року зафіксовано надання потерпілому медичної допомоги з приводу ВЧМТ, забій головного мозку, мозкова кома I-II ст., забій п/ш гематома скулова, садна верхньої губи з права, забій лівого ока.., а згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1465 смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті черепно-мозкова травма.
Висновком експерта №125, №13 від 29.07.2020 року та №16 від 30.07.2020 року встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами кісток основи та склепіння черепа, лівобічною субдуральною гематомою, забоєм, головного мозку. Отримані потерпілим тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, могли утворитись в результаті нанесення одного удару кулаком в ліву частину голови з подальшим падінням з висоти власного зросту та подальшим ударом голови об тверду асфальтовану поверхню. Тілесні ушкодження, які стали причиною смерті ОСОБА_7 , могли бути спричинені так, як про це зазначають під час слідчих експериментів підозрюваний ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_16 та ОСОБА_19 ..
В судовому засіданні переглянуто відеозапис з камери відео спостереження, що встановлена на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 , де зафіксовано рух учасників події потерпілий спускається з верхнього поверху та направляється на вихід (22.05.2020 о 22-52-50), як ОСОБА_16 спускається з верхнього поверху та направляється на вихід (22.05.2020 о 22-57-45), як з вулиці в під`їзд заходить потерпілий, якого під ліву руку підтримує ОСОБА_5 , який у правій руці тримає відро (22.05.2020 о 23-05-56). Під праву руку потерпілого підтримує ОСОБА_6 , потерпілий береться двома руками за металеві перила та направляється на верхній поверх. Потім зі сторони вулиці у під`їзд заходить ОСОБА_16 , яка направляється на верх будинку, намагаючись підтримувати потерпілого, в подальшому всі особи покидають під`їзд (22.05.2020 о 23-06-00).

Вказані обставини зафіксовано й у протоколі огляду та перегляду цифрового носія інформації від 02.06.2020 року.

Постанови про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження.

Даними слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 в ході яких останні в присутності понятих вказали на місце події, відтворили обставини нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 , розповіли про кількість та місце заподіяння йому ударів.

Аналогічні показання вказані свідки надали і в судовому засіданні.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 29.05.2020 року та сприйнявши таким чином його показання особисто, суд встановив, що ОСОБА_5 в присутності понятих розказав на місці про обставини вчинення злочину, відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, розповів про кількість та місце нанесення ударів ОСОБА_7 (наніс один удар кулаком лівої руки в область голови потерпілого, в ділянку правого вуха, від якого останній втратив рівновагу та впав, вдарившись потиличною ділянкою голови об асфальтне покриття). Як свідчить відеозапис слідчої дії, показання ОСОБА_5 давав вільно, вони були послідовними, відповідав на запитання та уточнював місце знаходження певних речей та учасників події, вільно орієнтувався в обстановці. Свою причетність до злочину незаперечував.

Аналогічні показання були надані обвинуваченим і в судовому засіданні. Крім того, дані ним показання під час судового слідства узгоджуються із дослідженими письмовими доказами, показаннями свідків, відповідають фактичним обставинам справи.

Досліджені в ході судового слідства всі докази об`єктивно поєднуються між собою і підтверджують винність ОСОБА_24 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», зазначає, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку підсудного, а так само потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Визначальним для правильної кваліфікації дій обвинуваченого є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

В свою чергу, з суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинене внаслідок, як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. Отже, для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.119 КК України, як вбивство через необережність, у останнього одночасно мав бути відсутній умисел, як на умисне вбивство, так і на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

У відповідності до вимог п.26 вказаної Постанови Пленуму ВСУ у випадках, коли особа, яка позбавила життя потерпілого не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча і повинна була їх усвідомлювати (злочинна недбалість), її дії слід розцінювати, як вбивство через необережність, і кваліфікувати за ст.119 КК України.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Суд вважає, що ОСОБА_5 , вбив потерпілого через необережність, під впливом негативних емоцій, оскільки наносячи удар в область голови потерпілого, а результатом падіння останнього з висоти власного зросту і удару головою об тверду асфальтову поверхню, обвинувачений хоча і не передбачав, але міг та повинен був передбачити наслідки, які настали, а тому діяв з необережності у виді злочинної недбалості.

Отже, часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , суд розцінює, як спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин, тому відноситься до такої його позиції критично, враховуючи інші представлені суду та досліджені докази.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині.

Таке рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, права не свідчити проти себе, обов`язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд виключає із обвинувачення «повторність», оскільки така ознака відсутня у кваліфікації даного діяння в обвинувальному акті.
Як особа, ОСОБА_5 ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, утриманців не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в період іспитового строку.

Згідно положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд бере до уваги той факт, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Тому охорона життя людини - найважливіше завдання кримінального права України.
Згідно з положеннями статті 2 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, право кожного на життя охороняється законом.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого (каяття не проявляє), відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої та вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки вчинено злочин проти життя та здоров`я особи, наслідком якого стала смерть людини, та під час іспитового строку визначеного попереднім вироком суду.

Вид та розмір покарання обирається в межах санкції частини статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі, покарання за сукупністю вироків призначається за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, покарання призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.09.2019 року, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у справі не заявлений.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому під час досудового розслідування, у виді домашнього арешту припинив свою дію 28.08.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.119 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.09.2019 року у виді одного місяця позбавлення волі та визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді домашнього арешту припинив свою дію 28.08.2020 року.
Речові докази: CD-диски з відеозаписами слідчих експериментів та DVD-R диск з фрагментами відео з камери відео спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1