Справа № 727/2791/18
Провадження № 1-кп/727/53/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого, судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

- потерпілої ОСОБА_9

сторони захисту: - захисника ОСОБА_10

- обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження №000103 від 10.10.2017р. по обвинуваченню: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого військовослужбовця за контрактом військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, не одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В :

25.08.2017 року, близько 15.05 год. керуючи автомобілем марки «Ford-Mondeo», номерний знак НОМЕР_2 Республіки Польща, рухався в м. Чернівці по вул. О. Кошового, зі сторони вул. Зарожанської в напрямку вул. М. Черемшини. Наближаючись до регульованого світлофорами перехрестя вулиць О.Кошового та Сторожинецької м. Чернівці, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, не врахувавши дорожньої обстановки при цьому не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, проігнорувавши жовтий сигнал світлофора, який забороняв рух, виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_3 , Республіки Польща, під керуванням ОСОБА_12 , який рухався по вул. Сторожинецький, зі сторони вул. Г.Майдану м. Чернівці. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру автомобіля марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_3 , Республіки Польща, ОСОБА_9 , у відповідності до висновку експерта №017, від 30.01.2018р., були спричинені тілесні ушкодження у вигляді консолідованих переломів 7-8 ребер справа по задній - аксилярній лінії, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_11 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б,д), 8.7.3 (ґ) та 12.3 встановлених Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 p. та введених в дію з 01 січня 2002 р., які вимагають від водія: - п. 1.5.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; - п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; - п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В силу ст.. 63 Конституції України, обвинувачений в судовому засіданні показів не надавав.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_11 частково визнав пред`явлене йому обвинувачення, суд вважає, що вина його у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України доведена в судовому засіданні та підтверджується показами як потерпілої, свідків, так і дослідженими доказами, показаннями експертів, допитаних в засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні, під присягою, потерпіла ОСОБА_9 надала покази про те, що 25. 07. 2017 року вранці о 08 годині вона, разом зі своїм сином ОСОБА_12 і невісткою ОСОБА_13 на автомобілі марки «Volkswagen Golf, яким керує син, поїхали в місто Чернівці по сімейним справам. Після обіду, вони їхали з вулиці героїв Майдану, звідки повернули на вулицю Сторожинецькум. Чернівці у напрямку м. Сторожинець. Біля перехрестя вулиць О. Кошового - Сторожинецької м. Чернівці на світлофорі горіло зелене світло, а позаду їх автомобіля була велика шеренга інших автомобілів. В машині вона не була пристібнута паском безпеки; син рухався далі швидкістю не більше 60 км на год. , і коли він проїхав перехрестя вона відчула сильний удар у праву сторону автомобіля. Машину відкинуло в сторону, і їх автомобіль вдарився в дерево, і відкинула назад на дорогу. Після ДТП до мене одразу ж підбігли невідомі їй люди, допомогли вийти з автомобіля, викликали швидку; від удару у неї виникла гематома, їй було важко дихати. Пояснила, що бачила як син розмовляв з водієм автомобіля який в нас врізався. Водій був військовослужбовцем він запропонував 1500 доларів США, та в подальшому відшкодувати витрати на лікування, просив, щоб працівники поліції не оформляли протокол ДТП. Її працівники швидкої доставили в лікарню, невістку також госпіталізували. Після отримання знімку їй сказав лікар що в неї забій грудної клітини, в неї була пневмонія та 29 чи 30 числа вона лягла в лікарню на стаціонар, їй знову робили знімки і лише згодом виявили переломи. Пояснила, що лікувалася в приватній клініці. Після виходу з лікарні, вона всі знімки передала через сина слідчому. Пояснила, що в слідчого вона дійсно писала заяву про відшкодування їй обвинуваченим коштів в сумі 700 грн. і те, що претензій до нього вона не має, однак кошти їй відшкодовано не було, вона лише пожаліла на той час ОСОБА_11 , так як він був військовослужбовцем. В судовому засіданні, підтримала цивільний позов, просила суворо не карати; при цьому заперечувала проти клопотання ОСОБА_11 щодо закриття кримінального провадження.

Будучи допитаним в засіданні, під присягою, свідок ОСОБА_14 надав покази про те, що працює в ренгенологнічному відділені з 2 березня 2017 року згідно наказу він, як лікар повинен описувати ренгеновські знімки пацієнтів і у разі потреби проводити їх до обстеження. Потерпілу ОСОБА_9 бачив коли вона була в пульмонологічному відділенні влітку 2017 році; він проводив до обстеження останньої. ОСОБА_9 надала знімки зроблені нею в іншому медичному закладі, чи мало місце опису знімків, не пам`ятав та у якому саме мед.закладі вони проведені, не пам`ятав. При проведенні огляду, в нього не було підозри на зміни можливо травматичного характеру, а саме перелому перелом ребер. ОСОБА_9 могла самостійно пересуватися. Пояснив, що довідку про наявність чи відсутність переломів видає травматолог. Підозра на перелом 5-6 ребра під час до обстеження потерпілої мало місце; обстеження в першу чергу проводиться по прямій проекції; потім можемо пацієнта розвертати в ту ділянку у якій є підозра зламу.

Аналогічні покази надав і експерт ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні під присягою надав показання про те, що під час руху по вул. Сторожинецькій м. Чернівці, рухаючись до перехрестя, будучи за кермом автомобіля у якому знаходилися його мати ОСОБА_9 і дружина, він побачив жовте світло світлофору; швидкість руху була 70-80 км на годину. Він подивившись, що інших транспортних засобів не було, на свій розсуд прийняв рішення проїхати перехрестя та під час руху, зі сторони вулиці О.Кошового м. Чернівці побачив автомобіль, який рухався і відчув удар з права від себе. Удар прийшовся на праву сторони правих дверцят; він, його дружина і мати сиділи з лівої сторони. Машину розвернуло виїздом на зустрічну смугу руху та «відкинуло», під час розвороту в бік дерева, відбувся удар. Він викликав швидку, дружину забрали до лікарні, а мати не бажала їхати, сказала, що її нічого не турбує та її відвезли додому, а в числах 25, матері стало погано, вона звернулася до лікаря в селі, а потім їздила і до міста Чернівці. Приїхавши додому, мати повідомила йому, що в неї перелом 6,7 та 8 ребра справа. Згодом матері ставало все гірше, тяжко було дихати і її з Вижницької ЦРЛ направили в Чернівці на вул.. Буковиинську. В показах зазначив, що ні він, ні мати, ні йолго дружина не були пристебнуті пасками безпеки в машині. Зазначив, що мати йому ніяких знімків для передачі слідчому не надавала. Йому слідчим була вручена підозра, справа відносно нього була виділена в окреме кримінальне провадження та в ході судового розгляду, мати ОСОБА_9 , як потерпіла з ним примирилася. Пояснив, що в лікарні він лише провідував мати, а за лікування вона платила самостійно, з її слід біля 5000 грн. Він намагався поговорити з ОСОБА_11 , останній запевнив його, що відшкодує завдані збитки.

Наведені вище показання, є співмірними із дослідженими в засіданні письмовими, доказами, матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого, наданими, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, зокрема:

- рапортом прокурора Чернівецької місцевої прокуратури - відповідно до якого в ході перевірки додержання в Шевченківському ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області вимог законодавства при прийманні, реєстрації, розгляді та вирішенні заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення виявлено матеріали ЄО № 18754 по факту ДТП, перевіркою яких встановлено наявність в діях громадянина ОСОБА_11 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із чим 10.10.2017 року по даному факту внесені відомості до ЄРДР. ( т.1 а.с. кр.пр.1,19).

- актом судового медичного дослідження (обстеження) №1155_ від 04.10.2017, відповідно до якого при проведенні судового медичного обстеження ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: синці по передній внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній, середній та нижніх третинах з переходом на зовнішню поверхню нижньої третини лівої гомілки, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, в проекції зовнішнього нижнього квадрата лівої сідниці; синець по передній акселярній лінії справа на рівні 5 6 ребер. Перелом 6 ребра справа. Дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я, виникнення яких по строку можуть відповідати вказаним обставинам ( т.1 а.с. кр.пр.21 - 23).

- висновком експерта №1596 втор. від 26.12.2017, (проведена на підставі акту судово медичного обстеження ОСОБА_9 ) відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні в ОКЛ м. Чернівці з 31.08.2017 по 06.09.2017 з діагнозом: Основний: Негоспітальна часткова правобічна пневмонія, ІІІ гр. При проведенні судово медичної експертизи в гр. ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: - синці по передньо внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній, середній та нижніх третинах з переходом на зовнішню поверхню нижньої третини лівої гомілки, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, в проекції зовнішнього нижнього квадрата лівої сідниці.

- синець по передній акселярній лінії справа на рівні 5 6 ребер. Перелом 6 ребра справа, ускладнена не госпітальною нижньо- частковою правобічною пневмонією. Дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих твердих предметів, або ударів об такі, можливо при дорожній транспортній пригоді, в термін з 25.08.2017 по 31.08.2017. З наявними тілесними ушкодженнями могла самостійно пересуватись, рухатись, ходити в термін з 25.08.2017 по 31.08.2017р. (т.1 а.с. кр.пр. 96 - 97).

- висновком експерта №47д від 22.01.2018, (проведена додаткова експертиза ОСОБА_9 ) відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні в ОКЛ м. Чернівці з 31.08.2017 по 06.09.2017 з діагнозом: Основний: не госпітальна часткова правобічна пневмонія, ІІІ гр. При проведенні судової медичної експертизи в гр. ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: - синці по передній внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній, середній та нижніх третинах з переходом на зовнішню поверхню нижньої третини лівої гомілки, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, в проекції зовнішнього нижнього квадрата лівої сідниці; - синець по передній акселярній лінії справа на рівні 5 6 ребер. Перелом 6 ребра справа, ускладнена не госпітальною нижньою - частковою правобічною пневмонією. Дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я; - консолідований перелом 7 8 ребер справа по задній акселярній лінії. Дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та виникли в результаті дії тупих твердих предметів, або ударів об такі, можливо при дорожній транспортній пригоді, в термін з 25.08.2017 по 31.08.2017р. (т.1 а.с. кр.пр. 99 - 101).

- висновком експерта №017 від 30.01.2018р. (проведена судова медична комісійна експертиза ОСОБА_9 ) відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні в ОКЛ м. Чернівці з 31.08.2017 по 06.09.2017 з діагнозом: Основний: Негоспітальна часткова правобічна пневмонія, ІІІ гр. При проведенні судової медичної експертизи в гр. ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- синці по передньо внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній, середній та нижніх третинах з переходом на зовнішню поверхню нижньої третини лівої гомілки, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, в проекції зовнішнього нижнього квадрата лівої сідниці.

- Синець по передньо акселярній лінії справа на рівні 5 6 ребер.

- Консолідований перелом 7 8 ребер справа по задньо-акселярній лінії. Діагноз «Перелом 6 го ребра справа» при оцінці ступеня важкості до уваги не приймався як такий, що не підтверджений рентгенологічним дослідженням. Діагноз консолідований перелом 7 8 ребер справа по задньо аксилярній лінії» підтверджений при додатковому консультуванні наданих рентгенологічних знімків гр. ОСОБА_9 . Дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та виникли в результаті дії тупих твердих предметів, або ударів об такі, можливо в термін та за обставин, вказаних у фабулі постанови.

Приймаючи до уваги характеристику та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_9 , комісія вважає малоймовірним гіпотетично запропоновану у фабулі постанови версію утворення ушкоджень на тілі під експертної в результаті падіння з положення стоячи з наступним співударянням з твердою поверхнею. Водночас, версію щодо самостійного (власноручного) завдання тілесних ушкоджень самою під експертною, комісія експертів вважає неймовірною ( т.1 а.с. кр.пр.105 - 109).

- довідкою ТзОВ «Шведсько Української клініки Енгельхольм» - відповідно до якої гр. ОСОБА_9 до їх медичного центру не зверталась та історія хвороби на неї не заводилась (т.1 а.с. кр.пр.111).

- відповіддю ОКЛ «ЛШМД» - згідно якої гр. ОСОБА_9 25.08.2018 зверталася за медичною допомогою до травм пункту даної установи та в неї поставлений на той час діагноз Забій грудної клітини справа. Забій лівої гомілки (т.1 а.с. кр.пр.115-116).

- довідкою лікаря товариства Червоного хреста - згідно якої ОСОБА_9 30.08.2018р. зверталася за медичною допомогою до даної установи з приводу різкого погіршення самопочуття та в неї встановлено на той час діагноз поза госпітальна правобічна Н/Д пневмонія ІІІ гр. (т.1 а.с. кр.пр.119).

- довідкою ОКЛ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» - згідно якої гр. ОСОБА_9 в період з 31.08.2018 по 06.09.2018 знаходилась на стаціонарному лікуванні у пуль монологічному відділені лікарні. Основний діагноз не госпітальна н/часткова правобічна пневмонія (т.1 а.с. кр.пр.121-122).

- протоколом огляду предмета, а саме відео реєстратора на якому зафіксовано момент ДТП (т. 1 а.с. кр.пр.200-207).

- протоколом додаткового огляду місця події (т. 1 а.с. кр.пр.209-217).

- висновком експерта №47-А від 22.01.2018 року, згідно якого в діях ОСОБА_11 вбачаються порушення пунктів 8.7.3 та 12.3 ПДР. (т. 1 а.с. кр.пр.242-246).

- довідкою ЛШМД первинного медичного огляду ОСОБА_9 діагноз: забій грудної клітини справа, забій В/З лівої гомілки. (т. 2 а.с. кр.пр. 243-250) та - довідкою з травмпункту, видану лікарем Власовим 25.08.2017 рогку ОСОБА_9 про те, що цілісність кісток в неї не порушена

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, за результатами аналізу доказів, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, є належними і стороною захисту не спростовані. Суд, звертає увагу, що усі слідчі дії були проведені у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, уповноваженими на те особами.

У відповідності до вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують, при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), 42914/98, 13 січня 2005 року значиться, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції , і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення. Усі інші доводи, на які посилалася сторона захисту в судових дебатах, не дають суду прийти до висновку про незаконність здобутих стороною обвинувачення доказів.

Суд дії ОСОБА_11 вірно кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпілою ОСОБА_9 та стороною захисту кваліфікація дій ОСОБА_11 не оспорювалася.

Межі повноважень суду щодо судового розгляду справи щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 окреслені нормою частини 1 статті 337 КПК України.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, віднесений кримінальним законом до злочинів невеликої тяжкості. Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено найбільш суворий вид покарання у виді обмеження волі і відповідно до ст. 12 КК України цей злочин віднесено до кримінальних проступків.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , встановлено, що він є особою раніше не судимою, має постійне зареєстроване місце проживання, по місцю проживання та реєстрації характеризується позитивно, є військовослужбовцем, за місцем проходження служби характеризується виключно позитивно; являється учасником бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичних операціях, забезпеченні її проведення незалежності суверенітету та територіальної цілісності України, на обліку в лікаря психіатра та Чернівецькому обласному наркологічному диспансері не перебуває (т.2 а.с. к.п. 247-260).

Після допиту потерпілої, свідків в судовому засіданні та дослідженні доказів, обвинуваченим ОСОБА_11 в суд скеровано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження в справі у зв`язку зі закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , в його інтересах захисник ОСОБА_10 підтримали клопотання і просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_16 висловив позицію про визнання обвинуваченого ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням йому покарання та, при цьому, не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_11 обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, за закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_9 не підтримала позицію прокурора та просила задовольнити заявлений нею цивільний позов, не закривати кримінальне провадження, погодившись з тим, що закінчилися строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Суд вивчивши доводи клопотання, з`ясувавши позицію сторін кримінального судового провадження, зважає на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.За нормами КПК судове рішення за результатами кримінального провадження про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності необхідно постановляти відповідно до стст.284, 288, 368372 цього кодексу у формі ухвали.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок:«відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки. За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України».

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_11 25.08.2017 року, а отже, строк давності по кримінальному правопорушенню за ч.1 ст.286 КК України, відповідно до вимог ст.49 КК України, сплив 25.08.2020р., тобто більше трьох років. При цьому, не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачених ч.ч.2,3 ст.49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий злочин.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі не більше двох років. звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_11 правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 , цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненою від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до досліджених документів, які характеризують особу обвинуваченого, вбачається, що ОСОБА_11 вчинив злочин вперше, який є злочином таким, що вчинений з необережності, з дня вчинення злочину минуло три роки; протягом даного строку не вчиняв злочинів та не ухилявся від суду, тому суд вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_11 від призначення основного покарання, на підставі ст.49 КК України. Поряд з цим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 частково визнав вину, підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за строками на підставі ст.49 КК України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, судом звертається увага, що потерпілою ОСОБА_9 до початку судового розгляду було подано цивільний позов, який обвинуваченим ОСОБА_11 не визнано в засіданні. До суду подано відзив на позовну заяву, в якому цивільний відповідач ОСОБА_11 , просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Потерпіла ОСОБА_9 підтримала цивільний позов та не підтримала клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення ОСОБА_11 за ч.1 ст. 286 КК України до кримінальної відповідальності; просила не закривати провадження в справі.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Потерпілій роз`яснино право звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки з не реабілітуючи підстав обвинувачений просить закрити кримінальне провадження і звільнити його від кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к та 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к. Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три роки з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє про застосування строків давності.

Як видно з п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Приймаючи до уваги, що підстав, які б перешкоджали суду прийняти рішення за заявленим клопотанням, в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для закриття кримінального провадження №000103 від 10.10.2017р. по обвинуваченню: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності зі ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Стягнення процесуальних витрат, при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності, КПК України не передбачено. З урахуванням викладеного, процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 не застосовувався. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі ч.5 ст.74, ст. 49 КК України, керуючись ст.ст.100, 124, стст.283288, 318, 337, 342380 368 - 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000103 від 10.10.2017р. по обвинуваченню ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз, зокрема:

судової автотехнічної № 1099-а від 29.12.2017р.,

судової автотехнічної № 1098-А від 29.12.2017р.,

судової-автотехнічної експертизи № 47-А від 22.01.2018р., всього на загальну суму 3121 грн. 40 коп

Речовий доказ за постановою слідчого від 13.11.2017р. автомобіль марки Ford Mondeo номерний знак НОМЕР_4 Польської реєстрації, залишений на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - повернути останньому за належністю.

Речовий доказ за постановою слідчого від 22.12.2017 року ком пакт диск ДВД Р із відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої, цивілдьного позивача ОСОБА_9 , до цивільного відповідача ОСОБА_11 про відшкодування матеріальних і моральних збитків завданих злочином залишити без розгляду. Роз"яснити право ОСОБА_9 звернення з позовом, після набрання чинності даної ухвали, в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію даної ухвали направити сторонам кримінального судового провадження.

Суддя ОСОБА_1