ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1994/21 Справа № 172/1484/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000510 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , строком на 60 днів, тобто до 05 серпня 2021 року включно, з визначенням застави в розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є тяжким, покарання за яке передбачає до 6 років позбавлення волі, раніше судимий, скоїв повторно кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на виклики суду у судове засідання не реагував, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати судовому розгляду, оскільки, як встановлено судом ОСОБА_7 будучи повідомлений про розгляд обвинувального акту відносно нього в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області в суд не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, судові повістки не отримував і в такий спосіб переховувався від суду, таким чином перешкоджав судовому розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що він постійно на виклики з`являвся до суду, знаходився в лікарні, коли не з являвся до суду, повістки не надходили на адресу, телефону не було, інших злочинів не вчиняв.
Крім того, обвинувачений зазначає, що має на утриманні матір, дитину, працює.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, зазначених у ній просили її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до абзацу 15 пункту 2.4. мотивувальної частини зазначеного рішення Конституційного суду України, надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Частину другу статті 392 КПК України Законом України від № 1027-ІХ від 02.12.2020 року Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, який набрав чинності 14.01.2021 року, доповнено абзацом другим, відповідно до якого ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого та матеріали контрольного провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.
В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510 за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурором в судовому засіданні від 07 червня 2021 року заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є тяжким, покарання за яке передбачає до 6 років позбавлення волі, раніше судимий, скоїв повторно кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на виклики суду у судове засідання не реагував, а також ОСОБА_7 будучи повідомлений про розгляд обвинувального акту відносно нього в Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області в суд не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, судові повістки не отримував, що свідчить про те, що існують ризики переховування від суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати судовому розгляду, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, зазначені вище ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами.
Будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він має на утриманні матір, дитину, працює, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вид запобіжного заходу обраний із урахування цих відомостей, проте такі обставини, в даному випадку не можуть бути достатньою підставою для застосування стосовно ОСОБА_7 інших запобіжних заходів, так як очевидно, що ці обставини не є тими стримуючими факторами в поведінці обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4