Справа № 352/1727/20
Провадження № 1-кп/352/104/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000037 від 13.08.2020 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, підприємця, працюючого приватним перевізником вантажних грузів, одруженого, утриманця перестарілої матері 1954 р. народження, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, не судимого, якому пам`ятку про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_9 , умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

Протягом тривалого часу ОСОБА_9 , в порушення правил добросусідства, внаслідок існуючого між ними земельного спору про розмежування суміжних земельних ділянок, перебував у неприязних відносинах з сусідом ОСОБА_10 , у зв`язку із чим у них неодноразово виникали конфлікти.

08 серпня 2020 року, приблизно о 21 год 30 хв, ОСОБА_9 проходячи біля будинку, АДРЕСА_1 , побачив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які спілкувались між собою.

Після цього, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_10 та на ґрунті довготривалих неприязних відносин, розпочав із останнім черговий словесний конфлікт, піл час якого у ОСОБА_9 виник умисел спрямований на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень

Реалізовуючи свій неправомірний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого та наніс останньому два удари кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці верхньої губи зліва, крововилив нижньої губи зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті проступку визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Вкрай негативно ставиться до скоєного. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілому ОСОБА_10 його неправомірними діями збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпілий ОСОБА_10 подав до суду письмову заяву з клопотанням, щодо розгляду даного кримінального провадження за його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки заподіяні йому збитки останнім відшкодовано в повному обсязі. Крім того просив суд обвинуваченого покарати на власний розсуд.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують особу ОСОБА_9 . Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових проступків, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю проступку, а також заподіяні потерпілому кримінальним правопорушенням збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого, який не наполягав на суворості призначуваного ОСОБА_9 покарання, а також враховує і те, що останній негативно ставиться до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується; раніше не судимий; одружений, являється утриманцем перестарілої матері 1954 р. народження; працюючи займається суспільно-корисною працею; на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої протиправної поведінки останнього.

Таким чином, беручи до уваги всі вище перелічені обставини, дані про особу ОСОБА_9 , суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових проступків.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні проступку передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот пятдесят) грн.

Підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відсутні.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1