Справа № 191/2022/21
Провадження № 1-кс/191/382/21
У Х В А Л А
іменем України

02 липня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 1 липня 2021 року за № 0000347, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та погодженого прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, мотивуючи тим, що 30.06.2021 під час несення служби наряду ВРПП Синельниківського РУП був виявлений автомобіль марки ФОРД -Транзит р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , 1997 р.н. в якому перевозилися незаконно зрубані дерева укількості приблизно 2 м кубічних. За даним фактом 01.07.2021 в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000347 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. В ході огляду багажного відділення автомобіля марки FORD Transit D реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) котрий на момент огляду знаходився на перехресті вулиць Кірова та Тітова м. Синельникове Дніпропетровської області, було виявлено 36 фрагментів деревини довжиною приблизно 2 м. та діаметром від 10 до 25 см., та дві бензопили червоного кольору без назви, синього кольору з назвою БП 22. Вказаний автомобіль марки FORD Transit D реєстраційний номер НОМЕР_1 з фрагментами деревини та двома бензопилами, що знаходились у багажному відділенні - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ може зберігатися у сторони кримінального провадження, якщо він добровільно наданий, або на підставі судового рішення. Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, речі, вилучені в ході проведення огляду, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Підставами, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вилученого майна, є забезпечення належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження, та фактичне позбавлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що вилучені в ході огляду місця події від 30.06.2021 майно, а саме автомобіль марки FORD Transit D реєстраційний номер НОМЕР_1 з фрагментами деревини та двома бензопилами, мають значення речових доказів, та вказують на вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно на підставі ст. 170 КПК України.
Просить слідчого суддю накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, а саме: вилучені в ході огляду місця події - автомобіль марки FORD Transit D реєстраційний номер НОМЕР_1 з 36 фрагментами деревини та 2 бензопилами, які 30.06.2021 вилучено під час огляду місця події на перехресті вулиць Кірова та Тітова м. Синельникове Дніпропетровської області.

В судовому засіданні власник автомобіля ФОРД-Транзит р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 пояснив, що йому на праві власності належить даний автомобіль, який він використовує в роботі для отримання матеріального доходу для забезпечення своєї родини, яка складається з восьми дітей. Інших заробітків він не має, підприємницька діяльність не оформлена.

Прокурор, думку якого підтримав слідчий, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені в клопотанні, а також доповнив, що підставою для накладення арешту на автомобіль є проведення в ході досудового розслідування необхідних слідчих дій з метою виявлення слідів злочину та встановлення причетних до злочину осіб. Просили суд задовольнити клопотання повністю.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення власника автомобіля, думку прокурора та слідчого, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення з`ясовує всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами клопотання слідчого про накладення арешту на майно підтверджено, що орган досудового розслідування звертаючись до суду із клопотанням, зазначив, що підставами накладення арешту на майно є забезпечення належного зберігання речових доказів стороною кримінального провадження та фактичне позбавлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Крім того, прокурор, підтримуючи клопотання, в судовому засіданні доповнив, що накладення арешту необхідно для проведення певних слідчих дій для виявлення слідів злочину. З матеріалів провадження слідує, що згідно протоколу огляду місця події слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 30.06.2021 року в ході огляду вилучено наступне майно: автомобіль марки FORD Transit D реєстраційний номер НОМЕР_1 з 36 фрагментами деревини та 2 бензопилами, одна без назви червоного кольору та БП-22 синього кольору, які були виявлені в багажнику автомобіля. Дане майно згідно постанови слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 01.07.2021 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання до штраф-майданчику Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Також з письмових пояснень ОСОБА_6 , який є сином власника автомобіля, встановлено, що 30.06.2021 року він знаходився на станції Синельникове-1 й до нього звернувся невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_9 та попросив його перевезти дрова, за що обіцяв заплатити 500 грн. В руках цього чоловіка було дві бензопили. Він погодився на пропозицію і вони на автомобілі батька поїхали в с. Роздолля, де в заброшеному дворі знаходились дерева акації, які ОСОБА_9 грузив в автомобіль, і потім вони повернулись до м. Синельникове.
Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися автомобілем, визначеним у клопотанні слідчим, а також враховуючи ті обставини, що у цьому кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих дій з можливим використанням даного автомобілю, слідчий суддя виходить з обставин провадження, а також, необхідності втручання в права та інтереси власника майна.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя вважає за доцільне в цьому конкретному випадку застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, що не призведе до наслідків, які суттєво позначаються як на інтересах власника так і інших осіб. В цьому випадку заборона користування та розпорядження автомобілем є невиправданим обтяжливим способом, враховуючи що відчуження та розпорядження мають однакові наслідки.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно, дає підстави для висновку, що це клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно.
Крім того, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування найменш обтяжливого способу арешту майна - автомобіля шляхом заборони його відчуження, спрямоване на його збереження як речового доказу і таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.
Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ може зберігатися у сторони кримінального провадження, якщо він добровільно наданий, або на підставі судового рішення. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Отже, співставляючи встановлені обставини з вимогами кримінального процесуального закону, й враховуючи додані до клопотання докази, якими слідчий обґрунтовує свої доводи, а також те, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 170 173, 309 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 1 липня 2021 року за № 0000347, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та погодженого прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме, 36 фрагментів деревини та 2 бензопили, які були вилучені з автомобілем марки FORD Transit D реєстраційний номер НОМЕР_1 30.06.2021 під час огляду місця події на перехресті вулиць Кірова та Тітова м. Синельникове Дніпропетровської області.
Накласти арешт на автомобіль марки FORD Transit D реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був вилучений 30.06.2021 під час огляду місця події на перехресті вулиць Кірова та Тітова м. Синельникове Дніпропетровської області, шляхом заборони ОСОБА_7 , який є його власником на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відчужувати цей автомобіль.

В задоволенні іншої частини клопотання слідчого відмовити.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1