Справа № 461/1162/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/138/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого кур`єром ТОВ «Нова пошта», на утриманні син ОСОБА_7 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року, яким його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та обрано покарання п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850, 00 грн. штрафу.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обрався.

Речові докази: DVD-R диск, із відеозаписами, здійсненими на особистий телефон ОСОБА_10 від 02.09.2018 - залишено при матеріалах справи.

Апелянт вважає вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм кримінального процесуального кодексу України та Конституції України, а тому такий повинен бути скасований. Зазначає, що у даній справі відсутні обставини, які підтверджують факт нанесення тілесних ушкоджень, відсутні належні та допустимі докази щодо вчинення кримінального правопорушення, крім того, жодним доказом не підтверджено, що він діяв умисно та завдав будь-яку шкоду ОСОБА_10 . Вказує, що суд першої інстанції у вироку послався на докази, які є неналежними та недопустимими.

Апелянт просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 02 вересня 2018 року о 18 год 00 хв., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виштовхував потерпілу ОСОБА_10 з автомобіля марки «Renault MASTER», д.н.з. НОМЕР_1 , наніс удар правою передньою дверкою вказаного автомобіля у праве плече потерпілої, внаслідок чого вона вдарилась лівою частиною голови до стійки автомобіля, заподіявши при цьому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №893 від 20 вересня 2018 року та додаткової судово-медичної експертизи №1099 від 12 листопада 2018 року, забій правого плеча та забій виличної ділянки зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора та потерпілої ОСОБА_6 щодо відхилення апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд обґрунтовує вирок лише на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, а саме - за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, та оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим же є вирок суду, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, колегією суддів встановлено, що даний вирок суду першої інстанції містить істотні суперечності, оскільки районним судом не дано повного аналізу та оцінки зібраним та дослідженим в судовому засіданні доказам та належним чином не обґрунтовано у вироку, чому судом прийнято до уваги одні докази та відкинуто інші.

Так, як вбачається з оскаржуваного вироку, одним із доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є додатковий висновок судово-медичної експертизи №1099 від 12.11.2018 (а.с. 85-86), який проводився з 09.11.2018 по 12.11.2018, однак, відповідно до відповіді КЗЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 15.06.2020 № 1485, у лікаря-судмедексперта ОСОБА_11 , яка проводила експертизу, 07.11.2018 закінчилися повноваження на проведення судово-медичної експертизи, а відтак вказаний експерт не могла проводити експертизу, що свідчить про неналежність та недопустимість зазначеного доказу та залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Поза увагою місцевого суду, також, залишився той факт, що слідчий експеримент, який проводився 29.10.2018, був проведений за участю статиста ОСОБА_12 , який є батьком потерпілої і одночасно є свідком у даному кримінальному провадженні, який був допитаний на досудовому слідстві 16 листопада 2018 року та 30 травня 2019 року в судовому засіданні, що свідчить про його упередженість та зацікавленість.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд належним чином не дослідив протокол проведення слідчого експерименту, оскільки під час проведення слідчого експерименту 29 жовтня 2018 року було залучено автомобіль марки «Mercedes Sprinter» білого кольору, який жодним чином не згадується у протоколі проведення слідчої дії. Дана обставина не зазначається слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_13 та стороною обвинувачення не досліджувалася належним чином, оскільки події відбувалися біля іншого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Renault MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Транспортні засоби різняться за своїми характеристиками і мають різну висоту дверей, інші дверні карти з ручками, а також і відкриття дверей здійснюється по іншому.

Також необхідно відмітити і місце проведення слідчого експерименту, а саме вул. Пекарська, м. Львів, хоча події 02 вересня 2018 року мали місце на вул. Коперника, м. Львів. Важливе значення має власне місце проведення слідчого експерименту, оскільки вул. Коперника є під нахилом, двері автомобіля були відкриті частково і постійно відкривалися, оскільки автомобіль теж був під нахилом. Також поряд знаходилися припарковані інші автомобілі, що не давало можливості в повній мірі відкрити двері «Renault MASTER».

Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що дані, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 29.10.2018, містять істотні суперечності та не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

А тому, на переконання колегії суддів, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок районного суду відповідно до ст.ст. 412 та 415 КПК України слід скасувати, та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції, частково задоволивши тим самим апеляційну скаргу обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 412, 415, 418 та 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суд м. Львова від 18 грудня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: