Справа № 513/425/21
Провадження № 1-кп/513/42/21
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001248 від 04 листопада 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Одеської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, не судимого, в порядку ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

установив:

ОСОБА_6 , 04 листопада 2020 року у період часу з 08.00 годин до 11.00 годин, знаходячись на території АТП-15107, що розташоване по вулиці Шабська, 20 в місті Білгород-Дністровський Одеської області, вживав спиртні напої разом з ОСОБА_7 , після чого, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,51 % етилового спирту в крові), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування фактично належним йому автомобілем «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 , що мав технічну несправність робочої гальмівної системи у вигляді непрацездатності гальмівних механізмів обох задніх коліс, яка утворилась задовго до події ДТП, внаслідок умисного перекриття трубопроводів гідравлічного гальмівного приводу та демонтажу колодок гальмівних механізмів обох задніх коліс, об`єктивно проявлялась водієві, в процесі експлуатації автомобіля, зниженням ефективності гальмування майже удвічі, та повинна була бути усунута перед виїздом, оскільки забороняла експлуатацію транспортного засобу в такому стані, чим грубо порушив вимоги пунктів: 2.3. а); 2.9. а); 31.1.; 31.4.; 31.4.1. а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, які зобов`язують водія: п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; п. 31.1. «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно- технічної документації»; п. 31.4. «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п. 31.4.1. Гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника».

Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_6 позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу, та, ігноруючи вимоги до власної безпеки і безпеки інших учасників дорожнього руху, під час руху ременем безпеки пристебнутий не був і перевозив на місці переднього пасажира не пристебнутого ременем безпеки ОСОБА_7 , чим порушив вимоги пункту 2.3. в) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, якими передбачено: п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки».

У той же день, приблизно о 13.30 годині (точний час органами досудового розслідування не встановлено), водій ОСОБА_6 , керуючи вищевказаним автомобілем з несправною гальмівною системою, рухався у світлий час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автомобільної дороги місцевого значення, сполученням «Забари-Кулевча-Дивізія» на території Плахтіївської територіальної громади Білгород- Дністровського району Одеської області, з боку села Миколаївка-Новоросійська у напрямку села Ярославка, на прямій, рівній ділянці горизонтального профілю, де організований двосторонній рух, по одній смузі для руху у протилежних напрямках, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах), у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 110-114 км/год. Проїжджаючи на 27 кілометрі цієї автодороги, водій ОСОБА_6 грубо порушив пункти: 1.5.; 2.3. б); 12.1.; 12.6. ґ); 12.9. б) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, які зобов`язують водія: п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.6. «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: г) іншим транспортним засобам: на автомагістралях не більше 130 км/год, на дорогах для автомобілів не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год»; п. 12.9. «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункт. 12.4.12.7., на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29. 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

Так, отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразилось у наближенні до крутого заокруглення проїзної частини праворуч за ходом руху, про що водіїв інформував завчасно встановлений попереджувальний дорожній знак 1.1 «Небезпечний поворот праворуч і потребував від водіїв особливої уваги та своєчасного вжиття відповідних заходів, які виключають виникнення і розвиток аварійно ситуації ОСОБА_6 не переконався, що обрана ним швидкість руху та технічний стан керованого транспортного засобу забезпечать йому постійний контроль, за траєкторією руху цього автомобіля, гарантують безпеку йому самому і не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

Як наслідок, через грубе і свідоме порушення вимог Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_6 , під час виїзду з цього повороту, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, через перевищеня швидкості, не впорався з керуванням і допустив занос, по годинниковій стрілці: задньої частини автомобіля «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до втрати його курсової стійкості і виїзду: спочатку, на зустрічну половину проїзної частини, а потім, у некерованому стані, за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя і кювет, з подальшим неодноразовим перекиданням транспортного засобу через дах.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого на місці пригоди, а саме: а) закрита черепно-мозкова травма: забійна рана потиличної ділянки голови зліва, садно лівої скроневої ділянки голови, садно лобної ділянки голови зліва, садно правої скроневої ділянки голови, крововилив під м`якими тканинами голови в лівій скронево-потиличній ділянці, крововиливи під м`якими мозковими оболонками на скроневій долі лівої півкулі і стовбурі головного мозку; б) закрита травма грудної клітки: садно лівого надпліччя, вивих акроміального кінця лівої ключиці, закриті переломи 1-5 лівих ребер з крововиливами в міжреберні м`язи, розрив правого грудино-ключичного зчленування, закриті переломи 1-8 правих ребер з крововиливами в міжреберні м`язи, розривами пристінкової плеври та крововиливом в праву плевральну порожнину (1500 мл), крововиливи в тканині середніх та нижніх долей обох легень, крововилив біля коренів легень, розрив задньої стінки вушка лівого передсердя з крововиливом в серцеву сумку (150 мл); в) закрита травма черевної порожнини: 4 розриви капсули і тканини на діафрагмальній поверхні правої долі печінки з крововиливом в черевну порожнину (500 мл); г) садно на задній поверхні нижньої третини шиї. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 стала гостра крововтрата.

Отже, водій ОСОБА_6 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. а), б), в); 2.9. а); 12.1.; 12.6 ґ); 12.9. б); 31.1.; 31.4.; 31.4.1. а) «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та показав, що знаходячись на території АТП-15107, разом із ОСОБА_7 , випив пляшку 0,5 алкогольного пива, після чого сів за кермо свого автомобіля та поїхав у напрямку с.Ярославка Саратського району Одеської області, де під час руху автомобілю при повороті на право його занесло, в наслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Обставини дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає, оскільки після вказаної події втратив свідомість, коли прийшов до тями, побачив багато людей навколо нього та потерпілого, який ще дихав, і якому він намагався надати першу медичну допомогу. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 04 листопада 2020 року йому зателефонував його товариш, який повідомив, що батько загинув у дорожньо-транспортній пригоді. На місце пригоди він прибув приблизно о 19:00 годині, оскільки батько був без телефону і родині не було відомо його місце знаходження. Під час похорон брат обвинуваченого надав його матері кошти у сумі 20000 гривень та просив вибачення щодо загибелі батька.

Потерпіла ОСОБА_8 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №47 від 04 листопада 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,5%; висновку експерта №111 від 05 листопада 2020 року, яким виявлено тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , і ці ушкодження заподіяні дією тупих предметів, групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Не виключено, що такими предметами могли бути деталі салону легкового автомобілю в умовах ДТП. Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку із виявленими у нього тілесними ушкодженнями (закриті переломи 1-5 лівих ребер з крововиливами в міжреберні м`язи, розрив правого грудино-ключичного зчленування, закриті переломи 1-8 правих ребер з крововиливами в міжреберні м`язи, розривами пристінкової плеври та крововиливом в праву плевральну порожнину (1500 мл), крововиливи в тканині середніх та нижніх долей обох легень, крововилив біля коренів легень, розрив задньої стінки вушка лівого передсердя з крововиливом в серцеву сумку (150 мл), 4 розриви капсули і тканини на діафрагмальній поверхні правої долі печінки з крововиливом в черевну порожнину (500 мл). Безпосередньою причиною смерті стала гостра крововтрата. Усі виявлені у ОСОБА_7 ушкодження, що були спричинені одномоментно, які у сукупності привели до смерті, в єдиному морфологічному комплексі, по критерію небезпеки для життя, згідно п.2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Також судом досліджено акт судово-медичного дослідження (обстеження) №5551/111 від 05 листопада 2020 року, відповідно до якого при судово-токсикологічному дослідженні крові, сечі від трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт у концентрації: в крові 2,97%, в сечі 3,16%; акт судово-медичного-гістологічного дослідження №2701/111Тат.сме від 05 листопада 2020 року; акт судово-медичного дослідження (обстеження) №1154 від 05 листопада 2020 року; висновок експерта №63 від 15 березня 2021 року; висновок експерта №20-6628 автотехнічної експертизи технічного стану легкового автомобіля VOLVO 440 р/н НОМЕР_1 , відповідно до якого рульове керування та ходова частина легкового автомобіля VOLVO 440 р/н НОМЕР_1 безпосередньо перед даною дорожньо-транспортною пригодою не мали несправностей, які могли б обумовити раптову втрату керованості та стійкості руху автомобіля. Гальмова робоча система цього автомобіля задовго до даної ДТП знаходилась в технічно несправному стані з-за умисного перекриття труббопроводів гідравлічного гальмівного приводу та демонтажу колодок гальмівних механізмів обох задніх коліс, внаслідок чого стали непрацездатними гальмівні механізми обох задніх коліс. Експлуатація автомобіля при даній несправності гальмівної системи забороняється вимогами п.31.4, п.31.4.1 Правил дорожнього руху. Вище зазначену несправність робочої гальмівної системи водій міг виявити задовго до даної ДТП під час перевірки стану робочої гальмівної системи перед початком та в процесі експлуатації автомобіля по зниженню ефективності дії робочої гальмівної системи майже в двоє. Судом також досліджено висновок експерта №20-6629 від 09 березня 2021 року, відповідно до висновків якого при даній дорожньо-транспортній пригоді автомобіль VOLVO 440 р/н НОМЕР_1 змістився з проїзної частини та узбіччя дороги навсіс вправо, вдарився передньою частиною в зовнішній край укосу земляного кювету та перекидаючись на дах правою боковою стороною контактував з стовбуром придорожнього дерева. Будь-яких характерних слідів контактування досліджуваного легкового автомобіля VOLVO 440 р/н НОМЕР_1 з іншими транспортними засобами та перешкодами, які могли б обумовити раптову втрату керованості руху автомобіля, експертом не виявлено; висновок експерта №21-821 від 02 квітня 2021 року, відповідно до якого дії водія автомобіля VOLVO 440 р/н НОМЕР_1 в частині того, що при обраній швидкості, він фактично не зміг забезпечити контроль за напрямком руху автомобіля, не відповідали вимогам п.12.1 ПДР і тому, з технічної точки зору, ці дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього і експлуатація транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Також, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення визначено як середній.

Також, суд враховує, що обвинувачений в силу ст.89 не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає, до складу родини входять ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які перебувають на його утриманні, відшкодування потепілій шкоди у сумі 20000 гривень, позицію потерпілого ОСОБА_4 та сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, який віднесено до категорії тяжких, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку після вчиненого кримінального правопорушення, вважає за необхідне призначити йому покарання у мінімальних межах санкції ч. 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 своєї постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначив, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286, ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, судом встановлено, що злочин був вчинений обвинуваченим шляхом порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, наслідком його дій стало отримання потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли смерть потерпілого, що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, стягнути на користь держави із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 квітня 2021 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні: спортивну куртку «Adidas», яка була одягнута на ОСОБА_6 04 листопада 2020 року, яка зберігається у відділі СУ ГУНП в Одеській області, - повернути власнику; ватно-марлевий тампон з речовиною бурого кольору, що вилучена з жорсткого ущільнювача дверного отвору лівої передньої дверки а/м «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 ; фрагмент гумки-ущільнювача дверного отвору лівої передньої дверки а/м «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 , з речовиною бурого кольору; програвач «Guard Playerl_1111-1.0.8(IN)»; папка із назвою: «Просто для ориентира-как авто выглядело ранее» з фотофайлами: а) «ранее_тыл_авто», на якому зображений автомобіль «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 , б) «ранее_фронт_авто» на якому зображений автомобіль «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 ; папка із назвою: « НОМЕР_2 », в якій зберігаються відеофайли із назвами: а) « НОМЕР_3 _019_D 19 Tira 1_S0001_Е3434»; б) « НОМЕР_3 _019_D_19 Tira 1 S3434_Е0908»; в) « НОМЕР_3 _019 D19 Tira 1_S0908_Е4342»; г) «91.237.40_140_019_D 19 Tira 1 S4342_E0000»; д) « НОМЕР_3 _021_D21 Tira 2 S0001 E2533»; є) « НОМЕР_3 _021_D21 Tira 2_S2533_E5119»; ж) « НОМЕР_3 _021 D21 Tira 2_S5119_E1641»; з) « НОМЕР_3 _021_D21 Tira 2_S1641_E0000», - залишити при матеріалах кримінального провадження; автомобіль «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 , який залишено на зберігання майданчику утримання транспортних засобів, - повернути власнику.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 21966 (двадцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят шість) гривень 60 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 06 листопада 2020 року, а саме: з автомобіля «VOLVO 440», номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_13 , на підставі свідоцтва про реєстрацію НІС № НОМЕР_4 від 31 липня 1998 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1