Справа № 442/3636/21
Провадження № 1-в/442/142/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40»: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :
14.05.2021 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання.

Вислухавши пояснення засудженого, який просив клопотання задовольнити, прокурора та представника адміністрації установи, які заперечили з приводу задоволення даного клопотання, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Із матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_2 засуджено 26.11.2013 Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3-х років 1-го місяця позбавлення волі. Початок строку 01.02.2019, кінець строку 01.03.2022.

Вимогами статті 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення після фактичного відбуття засудженими не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин. Застосування умовно - дострокового звільнення є можливим, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 засуджено за нетяжкий злочин, за який йому було призначено покарання у виді 3-х років 1-го місяця позбавлення волі, на даний час фактично відбув більше як половину строку покарання і невідбутими залишились 9 місяців 7 днів.

Разом з цим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 19.05.2021 начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_2 , за час відбування покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» характеризується позитивно, порушення режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Допустив одне стягнення, а саме зберігав заборонені на території колонії предмети та один раз заохочувався адміністрацією колонії за активну участь у виступі Різдвяного вертепу, за що отримав подяку. Ініціативи до працевлаштування на виробництві установи не проявляє, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у відношенні до працівників установи ввічливий. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має завжди охайний зовнішній вигляд, приділяє уваги до дбайливого ставленнядо майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належнийдогляду, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в організації та проведенні виховних заходів. Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під час розгляду даної справи, незважаючи на наявність одного заохочення, суд вважає, що засуджений ОСОБА_2 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою та ставленням до праці (ініціативи щодо працевлаштування не виявляв) не довів свого виправлення та що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Крім цього, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_2 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_2 , якого засуджено за нетяжкий злочин, і станом на даний час невідбутими залишилось 9 місяців 7 днів, а відтак у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи вище наведене та керуючисьст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в :
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Повний текст ухвали суду проголошено 25 травня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1