Справа № 134/963/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
представника ДУ «Крижопільський ВЦ (№113) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Крижопіль, Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, до засудження мешканця АДРЕСА_1 , до засудження працюючого в ТОВ «Камін», раніше судимого:

1.04.07.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 345 ч.2, 75 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки.

По даній справі засуджений 06.07.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 286 ч.1, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно ухвали Вінницького Апеляційного Суду від 16.10.2019 вирок змінено та засуджено за ст. 286 ч.1, 71 ч. 1, 72 КК України до 3 років обмеження волі та штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами до самостійного виконання.

про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення.
Своє клопотання мотивує тим, що став на шлях виправлення, за час відбування покарання в місцях обмеження волі характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має одне заохочення та два стягнення, які погашені за спливом часу та зняті у встановленому законом порядку, підтримує соціально корисні зв`язки з рідними, не конфліктний, щиро розкаявся. Також, 17.07.2018 одружився, та 24.01.2019 у нього народився син ОСОБА_6 , за яким він дуже скучив та бажає його виховувати на волі. Тому просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно - достроково.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити та звільнити його умовно достроково, вважає, що надана йому робота на контрагентському підприємстві є малооплачуваною. Засуджений хоче ще забезпечувати малолітню дитину та дружину що перебуває в відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років та не має рідних та близьких. Від роботи він не відмовлявся, а отримані ним догани пов`язані із тим, що він висловлював незадоволення щодо забезпечення харчування, та оплати праці, отримані догани погашені, у скоюваному розкаюється, вказує, що злочин вчинений із необережності, може статися із кожним. Представник ДУ «Крижопільський ВЦ (№113) ОСОБА_5 поклався на думку суду. Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення є передчасним, засуджений не довів своє виправлення. Заслухавши думку прокурора, який висловив заперечення проти задоволення клопотання, адвоката, засудженого, представника ДУ «Крижопільський ВЦ № 113», дослідивши клопотання, матеріали особової справи, наданої адміністрацією установи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Пунктами 2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Судом встановлено, що по даній справі ОСОБА_4 засуджений 06.07.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 286 ч.1, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Згідно ухвали Вінницького Апеляційного Суду від 16.10.2019 року вирок змінено та засуджено за ст. 286 ч.1, 71 ч. 1, 72 КК України до 3 років обмеження волі та штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами до самостійного виконання. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання. Як вбачається з матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 11.11.2019. Станом на 17 червня 2021 року ОСОБА_4 відбув 1 рік 7 місяців 6 днів призначеного судом покарання, що становить 1/2 частину призначеного строку покарання. З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 з 11.11.2019 року і по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)». По прибутті в установу після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Бориспіль Кагро Сервіс» смт. Сутиски. На даний час не працевлаштований з власних переконань. За час відбування покарання характеризується наступним чином: два рази порушував установлений порядок відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді: оголошення догани, суворої догани. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку, один раз заохочувався правами начальника установи. Соціально-корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає. Уникає виконанню робіт із самообслуговування, санітарний стан житлового приміщення підтримує в належному вигляді, намагається підтримувати належний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться відповідно, використовує їх за призначенням, але не завжди здійснює за ними належний догляд. Законні вимоги персоналу установи виконує, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. В взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості. Готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки не проявляє. Участь в заходах виховного характеру приймає, але під постійним впливом зі сторони адміністрації установи. За час відбування покарання порушень вимог пожежної безпеки не допускав. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення». Підтримує стосунки з рідними шляхом телефонних розмов. Вину в скоєному злочині визнає, розкаюється в скоєному діянні. На профілактичному обліку установи не перебуває. Заборгованості за виконавчими листами не має. Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 1/3 строку покарання, а саме 11.11.2020 року. Рішенням комісії державної установи «Крижопільський ВЦ (№ 113)» - протокол №16 від 26.11.2020 року в застосуванні більш м`якого покарання відмовлено як особі, що не стала на шлях виправлення. Під дію ст. 81 КК України підпадатиме по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме 11.05.2021. Рішенням комісії державної установи «Крижопільський ВЦ (№113)» від 12.05.2021 протокол №9 відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі що не довела свого виправлення. З матеріалів справи вбачається, що на даний час засуджений ОСОБА_4 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання. В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах. Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше був засуджений, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, після чого належних висновків не зробив та знову вчинив злочин. При цьому, суд враховує, що саме лише твердження ОСОБА_4 про те що, він довів своє виправлення, не узгоджується з висновком адміністрації установи, оскільки засуджений під час перебування у виправній колонії, не довів свого виправлення і тому застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення є передчасним. Відповідно до ч. 4 ст. 59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані: виконувати в разі залучення роботу із самообслуговування та благоустрою виправного центру. Статтею 60 КВК України визначено, що засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою. Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.
Переведення засуджених на іншу роботу, в тому числі в іншу місцевість, може здійснюватися власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом за погодженням з адміністрацією виправного центру.
Засудженим незалежно від усіх відрахувань належить виплачувати не менш як сімдесят п`ять відсотків загальної суми заробітку, а засудженим, які мають заборгованість за виконавчими документами, - не менш як п`ятдесят відсотків загальної суми заробітку.
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою виправних центрів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення виправних центрів продовольством.
До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.
Суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки дотримання умов відбуття покарання є обов`язком останнього, а доведеність сумлінного ставлення до праці ОСОБА_4 не доведено, останній не працює, вважає що для доведення виправлення необхідно тільки дотримуватися умов відбуття покарання та виконувати свій обов`язок в разі залучення до роботи із самообслуговування та благоустрою виправного центру в порядку черговості в неробочий час і не більше як на дві години на день.
А його звернення із клопотанням було здійснено формально після відбуттю Ѕ строку покарання, також судом враховується, що в період відбування покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ № 113» жодних дій ОСОБА_4 на доведення своєї виправлення здійснено не було.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання, наявність дитини не є безумовною підставою для умовно- дострокового покарання, оскільки не впливає на сумлінність його поведінки та ставлення до праці.

Посилання засудженого, щодо недостатності отримання заробітної плати на контрагентський підприємствах, що не може забезпечити його дитину, не береться судом до уваги, оскільки засуджений відбуває покарання за вчинене кримінальне правопорушення, отримання заробітної плати є результатом його прагнення до виправлення шляхом сумлінного ставлення до праці, а не отримання самої заробітної плати для забезпечення сім`ї.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку суду, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 відсутні.

Тому суд, вважає, що вищевказані обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою не довів виправлення, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя