Справа № 128/2530/17
ВИРОК
Іменем України
22 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження по обвинувальному акту № 0000621 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, непрацюючого, раніше несудимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2017 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на території футбольного стадіону, який розташований по вул. Незалежності в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області, на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень останньому, розуміючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на дерев`яній лавці та за допомогою заздалегідь підготовленою для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці, наніс множинні удари в область рук, ніг та тулуба ОСОБА_7 .

Вказаними вище діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: міжтканьової гематоми правої гомілки, забійної рани правого ліктьового суглобу, лівого передпліччя, лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичного експерта №864 від 08.09.2017 року належать до легких тілесних ушкоджень; закритої травми грудної клітки - переломів 8-10-го ребер зліва, підшкірної емфіземи зліва, закритого перелому лівої малогомілкової кістки в верхній третині без зміщення, які згідно вказаного вище висновку належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я; відкритого перелому правої великогомілкової кістки у верхній третині (діафізу) з наявністю забійної рани та зміщенням уламків, який згідно вказаного вище висновку належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являвся небезпечним для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнавав частково, пояснивши, що заздалегідь не готував палицю для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Однак, в послідуючому вину визнав повністю, а цивільний позов частково, пояснивши 05.06.2017 року, приблизно о 22 год. 00 хв., коли він йшов в магазин, через стадіон, що в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області, то побачив компанію, де був потерпілий, тоді і почалася бійка між ними. Рік тому його металевою трубою побив ОСОБА_7 , він не звертався в міліцію тому, що тоді в потерпілого були судові справи. Він бив потерпілого дерев`яною палицею по руках, по ногах. Біля нього залишилося двоє людей. Після того він був в лікарні, пропонував допомогу, але потерпілий відмовився від її отримання, точніше його сини відмовилися, а пропонував він 2 тисячі доларів. Розмір завданої моральної шкоди він не визнає тому, що він йому не відшкодував. Палицю він взяв біля лавки, де сидів потерпілий, і почав бити, наніс 2 удари по руках і два удари по ногах, і одразу пішов; присутні намагалися його зупинити. До цих подій потерпілого він не бачив майже рік, не зустрічався з ним, тому коли побачив, то одразу вирішив відомстити. Він не був п`яним. Син вимагав в нього 5 тисяч доларів США за батька, а він пропонував 2 тисячі доларів. На даний час ним частково відшкодована завдана потерпілому матеріальна шкода і він визнає в рамках поданого останнім цивільного позову залишок матеріальної шкоди в сумі 3438 грн.; моральну шкоду з пред`явлених 50000 грн. частково, лише 15000 грн.; витрати на професійну правничу допомогу не визнає. Про скоєне ним він жалкує, просить суд його суворо не карати, запевняючи в неповторенні подібного.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 05.06.2017 року, в вечірню пору доби, він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи на лавці на стадіоні, що в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області, пили пиво. Звідки не візьмись підійшов ОСОБА_6 , вдарив його по ногах, було боляче, в нього впав телефон, він не міг одразу його знайти. Коли знайшов, то зателефонував до сестри, та викликала «швидку». До цього з обвинуваченим у нього були нормальні стосунки. Було нанесено два удари палицею по ногах; по тулубу не пам`ятає, чи наносились удари. До цього ребра у нього були поламані. Свідки, які були поряд з ним, не розбороняли їх, не допомагали йому. Він був без свідомості. Тоді він пив пиво, випив близько 1 літра. Обвинувачений приходив в лікарню, пропонував гроші, на лікування грошей не давав. ОСОБА_6 мав завести його в лікарню. На даний час йому частково відшкодована заподіяна матеріальна шкода і він просить стягнути з обвинуваченого 50000 грн. моральної шкоди, залишок матеріальної 3438 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18752 грн. Також просив призначити обвинуваченому несуворе покарання.

Допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши докази, зібрані та надані досудовим розслідуванням: копію паспорта громадянина України ОСОБА_6 (а.к.п. 136), вимогу Вінницького ГУМВС України у Вінницькій області відносно ОСОБА_6 (а.к.п. 137), повідомлення КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» від 23.08.2017 року (а.к.п. 138), повідомлення КП «ВОНД «Соціотерапія»» від 17.08.2017 року (а.к.п. 139), довідку характеристику з місця проживання ОСОБА_6 (а.к.п. 140), довідку про склад сім`ї ОСОБА_6 від 22.09.2017 року (а.к.п. 141), виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 12947 (а.к.п. 142), заяву ОСОБА_7 від 06.06.2017 року (а.к.п.143), витяг з кримінального провадження № 0000621 від 06.06.2017 року (а.к.п. 144), висновок експерта № 864 від 17.07.2017 року за результатами проведеної судово медичної експертизи (а.к.п. 145 - 146), протокол огляду місця події від 20.09.2017 року з фототаблицею до нього (а.к.п. 147 - 150), розписку ОСОБА_7 від 08.11.2019 року (а.к.п. 151), акт наданих послуг від 08.11.2019 року (а.к.п. 152), квитанцію до прибуткового касового ордера від 04.03.2020 року (а.к.п. 192), заяву про уточнення позовних вимог (а.к.п. 193), акт наданих послуг від 08.11.2019 року (а.к.п. 194), виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_10 (а.к.п. 195 - 233), суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому злочині.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України він відноситься до тяжких злочинів; особу винного, те що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , 2010 року народження та ОСОБА_12 , 2012 року народження; дитина ОСОБА_13 має хворобливий стан здоров`я в результаті рубцевого стенозу стравоходу внаслідок хімічного опіку стравоходу ІІІ ст.; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; часткове відшкодування завданого збитку, думку потерпілого щодо призначення покарання ОСОБА_6 , згідно якої він просить покарати обвинуваченого несуворо.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: визнання вини, добровільне часткове відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення злочину та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що він підлягає до часткового задоволення відповідно до положень ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 120, 128 КПК України і завдана потерпілому матеріальна та моральна шкода має бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зокрема, з обвинуваченого підлягають до стягнення на користь потерпілого витрати, понесені ним на лікування, що зазначені в уточненій позовній заяві та підтверджені матеріалами кримінального провадження, з врахуванням часткового відшкодування збитку в сумі 3438 грн. 00 коп.

Визначаючись щодо розміру компенсації за спричинену потерпілому моральну шкоду, суд враховує характер діяння винного, негативні наслідки в здоров`ї та житті потерпілого, тривалість моральних страждань, зважаючи на те, що життя і здоров`я людини є безцінним, і виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 35 000 грн. 00 коп. компенсації за спричинену моральну шкоду.

Також, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати за надання професійної правничої допомоги представником адвокатом в розмірі 13488 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3438 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданого збитку, 13488 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 35000 грн. 00 коп. компенсації за спричинену моральну шкоду, а всього: 51926 грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1