Справа № 450/2011/21 Провадження № 1-кс/450/324/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання старшого дізнавача СД відділу поліції № 6 Львівського районного управління поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 31.05.2021 року про арешт майна в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 190 КК України, внесене до ЄРДР за № 0001926 від 06.09.2016 року,-

в с т а н о в и в :
суб`єкт звернення просить накласти арешт на автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «ТР698К» 2012 року випуску, з ідентифікаційним номером кузова « НОМЕР_1 » та державними номерними знаками « НОМЕР_2 », сірого кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 дата реєстрації 17.07.2012 р. видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем зберігання автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «ТР698К» 2012 року випуску, з ідентифікаційним номером кузова « НОМЕР_4 » та державними номерними знаками « НОМЕР_2 » визначити територію майдану тимчасового утримання транспортних засобів, що по вул. Конюшинна, 13 м. Львова.

Cтарший дізнавач СД ВП № 6 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , написано заяву про розгляд клопотання без його участі.
Законний володільцем майна у судове засідання не викликався.
Із аналізу матеріалів клопотання та доданих до нього документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання слідує:
05.09.2016 року відділом поліції № 6 Львівського районного управління поліції у Львівській області було внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001926 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2016 року невідома особа, умисно, з корисливих мотивів, із метою заволодіння чужими грошима, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_5 , незаконно заволодів його автомобілем марки ДЕУ - Сенс», д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску. (ЖЕО № 8495).
В ході допиту потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомив, що 28.08.2016 він перебував в свого сусіда ОСОБА_6 , де по місцю його проживання, а саме: АДРЕСА_2 , з`явився невідомий чоловік, який представився як ОСОБА_7 , та повідомив що являється водієм таксі, та йому необхідно на деякий час взяти в оренду автомобіль потерпілого, а саме ЗАЗ ТF698К н.з. НОМЕР_2 , для того щоб відвезти людей до Києва, після чого він зобов`язується його повернути, потерпілий з його слів погодився, оскільки сам являвся на той час водієм таксі, внаслідок чого повірив невідомому та надав йому свій автомобіль ЗАЗ ТF698К н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію до нього НОМЕР_3 , проте через тиждень часу невідомий автомобіль так і не повернув і на зв`язок не виходив. Покази надані потерпілим також підтвердив свідок ОСОБА_6 в ході допиту свідка.
Органом досудового розслідування встановлено, що згідно баз даних МВС, транспортний засіб, а саме ЗАЗ ТР698К який містить н.з. НОМЕР_2 та номер vin: НОМЕР_1 перебував у власності ОСОБА_5 , та у період часу із 01.08.2016 по 01.09.2016 внаслідок невстановлених досудовим розслідуванням обставин вибув із користування спільно із свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 від вказаного громадянина, про що останній звернувся із відповідною заявою до органів поліції, оскільки він являється власником вказаної автомашини.
Органом досудового розслідування встановлено, що на вищезгаданий транспортний засіб було виписано страховий поліс № АО1228955 СК ПрАТ "УПСК" який був дійсним станом на 01.05.2020 року.
05.03.2021 надіслано запит на ім`я керівника страхової компанії «УПСК», про надання інформації на чиє ім`я було виписано страховий поліс на автомобіль ЗАЗ ТF698К н.з. НОМЕР_2 із зазначенням всіх доступних даних особи, для встановлення громадянина який незаконно користується транспортним засобом.
17.05.2021 отримано відповідь із скан-копією страхового полісу № АО1228955 від 07.05.2019 у якому зазначено, що страховий поліс було виписано на ім`я гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прож. АДРЕСА_3 , що може свідчити про те, що вказаний транспортний засіб, ЗАЗ ТF698К н.з. НОМЕР_2 vin: НОМЕР_1 перебуває у користуванні третьої сторони, що не має на це належного права.
В ході досудового розслідування було здійснено телефонний дзвінок до гр. ОСОБА_8 по номеру телефону НОМЕР_5 , в ході телефонної розмови з якою, остання повідомила, що вказаний транспортний засіб ЗАЗ ТF698К н.з. НОМЕР_2 їй надав у 2019 році її колишній чоловік ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , помістивши його за місцем проживання її батьків, в компенсацію ним пошкодження її автомобіля. На даний час, місцезнаходження колишнього чоловіка ОСОБА_9 зі слів гр. ОСОБА_8 невідоме, яким чином він отримав вказаний транспортний засіб гр. ОСОБА_8 також невідомо, так як вже тривалий час вона не спілкується із своїм колишнім чоловіком, оскільки вони розлучені та між ними відбуваються цивільні судові процеси, ОСОБА_8 повідомила, що протягом двох останніх років та на даний час, автомобіль ЗАЗ ТF698К н.з. НОМЕР_2 vin: НОМЕР_1 міститься у її батьків за адресою: АДРЕСА_3 , та ним ніхто не користується, додатково надала фото у підтвердження вказаної інформації та попросила повернути автомобіль законному власнику.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім того, визначаючи правову підставу для накладення арешту на майно, слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, вказав, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі Броньовський (Broniowski) проти Польші від 22.06.2004р.).
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
З урахуванням вищезазначених обставин, дізнавачем не доведено слідчому судді, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, що на теперішній час існують обґрунтовані підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, не доведено правову підставу для арешту майна та його першочергове тимчасове вилучення, не доведено наявність ризиків, передбачених аб. 2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.
Окрім того слід зазначити, що автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «ТР698К» 2012 року випуску, з державними номерними знаками « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 не визнані речовими доказами у провадженні.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні старший дізнавач та прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі встановлених фактичних обставини клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 371 372 КПК України,
постановив:
у задоволенні клопотання старшого дізнавача СД відділу поліції № 6 Львівського районного управління поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 31.05.2021 року про арешт майна в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 190 КК України, внесене до ЄРДР за № 0001926 від 06.09.2016 року, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання копії.

Слідчий суддяОСОБА_1