Справа№ 938/508/20
Судове провадження № 1-кп/938/21/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судорвому засіданні обвинувальний акт про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, не судимого
у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ст.126-1 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000133 від 08.09.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив умисне систематичне психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_6 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, за таких обставин.
15.06.2020 року близько 19.50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в селі Голови присілок Магівський Верховинського району Івано-Франківської області, вчинив домашнє насильство сварку із своєю колишньоюдружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, кричав та словесно погрожував їй фізичною розправою.

За вказані дії згідно з постановою Верховинського районного суду від 02.07.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Продовжуючи свої протиправні дії, повторно протягом року 18.07.2020 року близько 21.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання в селі Голови присілок Магівський Верховинського району Івано-Франківської області, знову вчинив домашнє насильство відносно колишньоїдружини ОСОБА_6 , яке виразилось в тому, що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

За вказані дії згідно з постановою Верховинського районного суду від 10.09.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Не зупиняючись на цьому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , будучи двічі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, 07.09.2020 близько 22.30 год., перебуваючи за місцем свого проживання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, знову вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_6 , яке виразилось в тому що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та шарпав за верхній одяг.

Такі протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у домашньому насильстві, зокрема умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишньої дружиниОСОБА_6 , що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що вину визнає, погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті щодо нього; він розлучений зі ОСОБА_6 з 2006 року, однак після розлучення проживав з нею спільно одному будинку в господарстві її батьків, вони вели спільне господарство; у шлюбі у них народився син та дочка, які є вже повнолітніми; колишня дружина на даний час знаходиться на заробітках у Польщі; дійсно він тричі вчиняв домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини, за два з яких притягнутий до адміністративної відповідальності, відбув покарання у виді 40 годин громадських робіт; не є інвалідом.
Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій вказує, що вона немає претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 , просить його суворо не карати, проводити судовий розгляд даного кримінального провадження без її участі (а.с.51). Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину повністю, то просить суд не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази, подавши письмову заяву з цього приводу, зазначивши, що його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.82).
Дане клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підтримано його захисником адвокатом ОСОБА_5 .
Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням досудової доповіді, складеної працівником Верховинського РС філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.
При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненному.
Як вбачається з обвинувального акта, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.83), його місце проживання: село Голови Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 87), раніше несудимий (а.с.84), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Верховинської районної лікарні не знаходиться (а.с.85), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 86), притягався двічі до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КупАП (а.с.89-92).
Згідно з досудовою доповіддю начальника Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» від 11.03.2021 року - ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку Верховинського РС з питань пробації, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ( а.с. 76-80 ).
У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст.126-1 КК України ( в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, який вважається закінченим 07.09.2020 року) домашнє насильство карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.
Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та по час ухвалення судом вироку щодо нього не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ст. 126-1 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за вчинення цього злочину або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання щодо можливості призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах санкції ст. 126-1 КК України, обравши одне з альтернативних покарань.
Також суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Санкцією ст. 126-1 КК України передбачено найменш суворий вид покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 не відноситься до категорій осіб, яким відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, не може призначатися такий вид кримінального покарання, як громадські роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 ( двісті ) годин.

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору.
Суддя ОСОБА_1