КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2690/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
07 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року задоволено клопотанняпрокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, розташованих за адресою:
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_7 про накладення арешту.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального законодавства, з неповним дослідженням всіх обставин. Викладені у клопотанні прокурора факти є спотвореними, висновки не ґрунтуються на нормах законодавства, свідомо приховано від суду ряд обставин, які вже встановлені судами.
Суд прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивувавши своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав.
Викладені в клопотанні прокурора обставини не відповідають дійсності. Будівля по вул. Саперне Поле 9а, ніколи не передавалась в статутний капітал ТОВ «Промислово-технічний комплекс «Зварювання та споріднені технології Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона».
Також апелянт вказує на те, що в порушення вимог ст. 98, п. п.1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при накладенні арешту не враховано відсутність правової підстави для арешту майна, можливості використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, невизначеність розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
Доказів які б вказували, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям злочину, яке розслідується у вказаному кримінальному провадженні не має.
Корпоративні відносини щодо участі ПрАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона» в ТОВ «Промислово-технічний комплекс «Зварювання та споріднені технології Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона» не мають жодного відношення до арештованого майна, адже будівля ніколи не передавалася заводом в статутний капітал в ТОВ «Промислово-технічний комплекс «Зварювання та споріднені технології Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона».
Докази підтверджують факт набуття права власності на будівлю, володіння ТОВ «НТК Зварювального обладнання та технології» за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу 2014 року.
Апелянт звертає увагу на те, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 20.03.2014 року ПрАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім. Є.О. Патона» продало будівлю ТОВ «НТК Зварювального обладнання та технології» 16.07.2014 року.
Договір купівлі-продажу будівлі по АДРЕСА_2 , посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано 16.07.2014 року в реєстрі за № 827.
Об`єкти нерухомості, які на думку прокурора є об`єктами протиправних дій, не є державним майном та ніколи не належали до об`єктів майнового комплексу Національної академії наук України.
У відповіді на адвокатський запит ПрАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім. Є.О.Патона» повідомляє, що з моменту створення і по теперішній час у власності та користуванні заводу не перебувало жодного об`єкту державної власності.
Перехід права власності від держави до ЗАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім. Є.О. Патона» на майно відбувся у 2002 році на основі розпорядчого акту Фонду державного майна України, а не будь-яких дій службових осіб.
Також, є хибним та таким, що не відповідає дійсності твердження прокурора щодо належності НАН України 80,1 % акцій ПАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона».Фактично, Національна академія наук України з 2002 р., з моменту створення ЗАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім. Є.О.Патона», до теперішнього часу володіє пакетом акцій у розмірі 24,3996 %.
НАН України не є власником, а ні значного контрольного пакету акцій, а ні контрольного пакету акцій ПрАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона». Рішення щодо діяльності акціонерного товариства приймаються вищим органом - загальними зборами, більшою кількістю голосів, що визначено Законом України «Про акціонерні товариства» та Статутом.
Кількість належних НАН України акцій підтверджується сертифікатом акцій, випискою з реєстру власників іменних цінних паперів, які додаються, а також рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2010 р. у справі № 47/265, додатковим рішенням від 24.12.2010 р. у цій справі та судовими наказами Господарського суду.
Апелянт звертає увагу суду на те, що ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП» є власником квартир за нотаріально посвідченими договорами і її право власності зареєстровано відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які додаються. Відкрито володіє майном з часу придбання і це право ніким не оспорюється. ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП» або її посадові особи не перебувають в жодному процесуальному статусі у кримінальному провадженні. ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП» є добросовісним набувачем майна, на яке необґрунтовано накладено арешт, що порушує права власності і вільного використання та розпорядження майном.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила про її задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1760 «Про внесення змін до постанови КМУ від 19.02.1999 № 226» та Рішення господарського суду міста Києва № 42/204 від 14.05.2007 Фонд державного майна України передав Національної академії наук України державний пакет простих іменних акцій ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона» загальною номінальною вартістю 12 млн. 763 тис. 543 грн.
У подальшому, 28.10.2009 ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона» відповідно до Договору відчуження частки у статутному капіталі товариства від 29.10.2009 придбало в ТОВ «Транснаціональна виробничо-фінансова група «Інтерагротек» (код 36677278) частку у розмірі 50,1 % статутного капіталу ТОВ «Промислово-технічний комплекс «Зварювання та споріднені технології Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона».
У подальшому прийнято рішення про збільшення статутного капіталу ТОВ «Промислово-технічний комплекс «Зварювання та споріднені технології Інституту електрозварювання ім. Е.О. шляхом внесення в нього ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О Патона» будівлі за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 9а.
Після цього, ПАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона» відчужило свою частку у ТОВ «Промислово-технічний комплекс «Зварювання та споріднені технології Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона» в розмірі 50,1 % вартістю 34 млн. 129 тис. 72,5 грн. за 31 тис. 312, 5 грн. для ТОВ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона» (37723728).
У той же час, відповідно до протоколу загальних зборів Учасників, серія та номер: 18, виданий 16.03.2016, видавник: ТОВ "НТК ЗВАРЮВАЛЬНОГО ОБЛАДНАННЯ ТА ТЕХНОЛОГІЙ" Протокол, серія та номер: 16/03-16, виданий 16.03.2016, видавник: ТОВ "ТАКТІК"; Акт оцінки вартості та приймання-передачі майна, серія та номер: бн, виданий 21.03.2016 право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, буд 9а перейшло до ТОВ «ТАКТІК».
У подальшому, 19.01.2018 об`єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, буд 9а поділено на житлові та нежитлові приміщення.
Постановою слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві Собко Аліною Миколаївно об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, буд 9а, а саме:
30.11.2020 прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Київ з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 9а, згідно переліку зазначеному у клопотанні.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій. З метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на об`єкти нерухомого майна вказані вище, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 9а, оскільки у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, а саме може призвести до зміни предмету кримінального правопорушення, тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
01.12.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Так, хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на об`єкти нерухомого майна (квартири), як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу вчинення кримінального правопорушення, а також існування необхідності арешту об`єктів нерухомого майна (квартир) і мети накладення арешту на це майно. Тому колегія суддів вважає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, за участю службових осіб ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП» (код ЕДРПОУ: 43004511), всупереч вимогам кримінального процесуального закону, є недоведеною як в клопотанні прокурора з доданими до нього матеріалами, так і в ухвалі слідчого судді.
Також в ухвалі слідчого судді не проаналізовано доводи клопотання сторони обвинувачення в контексті тих обставин кримінального провадження, які мають відношення до діяльності ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП».
Враховуючи, що за матеріалами даного клопотання відсутні достатні докази вчинення кримінального правопорушення за участю ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП», то наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту квартир, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 9-а,взагалі спростовується.
Крім того, прокурор не надав і будь-яких доказів того, що квартири, які належать ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП» та знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Саперне поле, 9-а,відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Зокрема, оскільки вказані квартири у встановленому порядку не визнані органом досудового розслідування речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання їх речовими доказами, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до вимог п.18 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є насамперед здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.
За положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Таким чином, слідчий суддя має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами.
У відповідності ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Необхідність розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.
Відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна, в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, може сховати, знищити, пошкодити, відчужити майно.
У будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.
Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання про арешт майна ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ГРУП»без повідомлення представників вказаного підприємства, жодним чином не мотивувавши своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав, тобто не здійснив судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.
В силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту, однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309,376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Управляюча компанія «Інвест груп» - адвоката ОСОБА_6 ,- задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року, якою задоволено клопотанняпрокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, розташованих за адресою:
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 :
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4