Номер провадження: 11-сс/813/400/21
Номер справи місцевого суду: 947/4779/21 1-кс/947/1927/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000179 від 08.02.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000179 від 08.02.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СВ Одеського РУП №1 ГУНП в Одеської обл. ОСОБА_8 та накладено арешт без права на відчуження, розпорядження та користуванняна майно, вилучене в ході проведення обшуку 08.02.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- картонну коробку, в якій знаходилось 91 сім карта з різними операторами;
- 14 полімерних пакетів із застібкою типу zip-lock, в яких знаходиться порошкоподібна речовина;
- 4 полімерні стакани та 1 металева ложка із нашаруванням порошкоподібної речовини;
- 1 полімерний пакет із застібкою типу zip-lock із речовиною рослинного походження;
- 2 металеві ложки з нашаруванням порошкоподібної речовини;
- 7 полімерних пакетів із застібкою типу zip-lock, в яких знаходиться речовина невідомого походження;
- 4 полімерних пакета із застібкою типу zip-lock, в яких знаходиться твердо подібна речовина;
- 2 саморобних пристрія для паління із нашаруванням типу «кіптяви», коричневого кольору;
- 1 металевий пристрій для подрібнення;
- 1 шприц об`ємом 2 мл. із рідкою речовиною коричневого кольору;
- 4 полімерних пакета із застібкою типу zip-lock, в яких знаходиться речовина рослинного походження бурого кольору;
- аркуш паперу, поділений на квадрати із кольоровим зображенням типу «райдуги» із невідомою речовиною, що знаходиться у прозорому полімерному пакеті із застібкою типу zip-lock;
- 2 полімерних пакета із застібкою типу zip-lock, в яких знаходиться речовина рослинного походження;
- 1 полімерний пакет із застібкою типу zip-lock із предметами невідомого походження округлої форми, коричневого кольору;
- картонну коробку «Нова пошта» із гіпсоподібними фігурками (уламками);
- пристрій електронні ваги «SF 400C» із нашаруванням порошкоподібної речовини;
- електронний пристрій для пакування полімерних пакетів «gorenje» сірого кольору; полімерні пакети із застібкою типу zip-lock у великій кількості, різних розмірів;
- мобільний телефон марки «MeizuM5» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою № НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон марки «Vivo» із сім картою № НОМЕР_4 ;
- полімерні рукавички чорного кольору;
- 2 пакети із невідомою кристалічною речовиною;
- експрес-тест IDT-5000-Amphetamine/Methidentification»;
- уривок аркуша паперу із текстом «Lostinоd@ pNaluj 112».
Обґрунтовуючи прийняте рішення про задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно відповідно до переліку в резолютивній частині, слідчий суддя дійшов переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження майна задля запобігання ризику його зміни або знищення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначивши про те, що слідчий суддя фактично вийшов за межі наданих йому повноважень та узаконив доказ, який не був вилучений, зокрема, в ухвалі зазначив, що під час обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Vivo» із сім картою № НОМЕР_4 та експрес-тест IDT-5000-Amphetamine/Methidentification та накладено арешт на зазначене майно, проте, відповідно до змісту протоколу обшуку, такий телефон виявлений та вилучений не був й не було зроблено будь-якого експрес-тесту, а також слідчий суддя при накладенні арешту на мобільний телефон «MeizuM5» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою № НОМЕР_3 , належний ОСОБА_7 не навів підстав для його накладення та не зазначив, доказом чого саме є цей мобільний телефон в даному провадженні.
Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на вищевказані мобільний телефон марки «Vivo» із сім картою № НОМЕР_4 , експрес-тест IDT-5000-Amphetamine/Methidentification, а також мобільний телефон «MeizuM5» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою № НОМЕР_3 .

Прокурор в судове засідання апеляційного суду двічі не з`явився, хоча був належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомляв та клопотань про відкладення розгляду не подавав, на підставі чого колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності сторони обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався з огляду на таке.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000179 від 08.02.2021 (а.с. 1-6), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

Окрім того, відповідно до клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у вищевказаному кримінальному провадженні №0000179 (а.с.7) вбачається, що Одеським РУП №1 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК Україниза фактом надходження до ЧЧ Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській обл. повідомлення від працівника УПН про те, що 08.02.2021 біля відділення Нової Пошти, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 16/8 було зупинено гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що має при собі коробок з наркотичною речовиною, при цьому, органами досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 діяли за попередньою змовою.

Так, в подальшому органом досудового розслідування було проведено обшук 08.02.2021 за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-16) із виявленням та вилученням зазначеного вище майна, перелік якого міститься в резолютивній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Постановою слідчого СВ Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 зазначене майно було визнано речовим доказом (а.с. 24-27).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, всупереч твердженням сторони захисту, під час проведення вищевказаного обшуку від 08.02.2021 було виявлено та вилучено, серед іншого перерахованого в протоколі обшуку майна, на підвіконні однієї із житлових кімнат мобільний телефон марки «MeizuM5» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою № НОМЕР_3 (а.с. 10) та при особистому обшуку ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Vivo», рожево-білого кольору, у чохлі червоного кольору, із сім картою № НОМЕР_4 , що на момент вилучення зламаний навпіл та не вмикається (а.с. 12).
Водночас, колегія суддів звертає уваги захисника на те, що в ході проведення обшуку від 08.02.2021 з метою встановлення приналежності виявленої кристалічної речовини, що знаходилась у полімерному пакеті з застібкою типу zip-lock у чемодані жовто-чорного кольору співробітниками поліції було проведено експрес-тест із застосуванням комплект-детектору наркотичної речовини IDT-5000-Amphetamine/Methidentification Lot: НОМЕР_5 (а.с. 12), який в подальшому був долучений до вилучених під час обшуку речей та визнаний речовим доказом в зазначеному кримінальному провадженні (а.с. 24-27).
Таким чином, на переконання апеляційного суду, вилучене під час проведення обшуку та зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема, вилучені мобільні телефони та багаточисленні сім-карти могли зберегли на собі сліди розслідуваних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (незаконне зберігання, придбання з метою збуту психотропних речовин, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб) або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Будь-яких підтверджень посиланням захисника на те, що виявлений мобільний телефон марки «MeizuM5» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою № НОМЕР_3 належить саме підозрюваному ОСОБА_7 матеріали провадження та додатки до апеляційної скарги не містять.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилученого 08.02.2021під час проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Зарічна 6-б, в межах кримінального провадження №0000179 від 08.02.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4