КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1088/2021 Категорія КК: ч. 2 ст. 309 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001036 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 05 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, неофіційно працюючого помічником директора відділення «Нова пошта», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

за участю прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 05 листопада 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК в редакції закону від №2617-VIII 22.11.2018 р./, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом 1-го /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 660 /шістсот шістдесят / гривень 30 / тридцять/ копійок та 1784 /одну тисячу сімсот вісімдесят чотири/ грн. 64 / шістдесят чотири/ коп.
Вироком вирішено питання речових доказів.
Як зазначено у вироку, 23 січня 2017 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 проходив поблизу будинку № 27 по вул. В`ячеслава Чорновола у м. Києві, де біля гаража помітив сумку. У даній сумці останній виявив поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору та поліетиленовий пакет з таблетками невідомого походження. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання психотропних речовин тенамфетаміну (МДА), 3,4- метилендіоксиметамфетаміну (МДМА) та наркотичного засобу - канабісу з метою власного вживання без мети збуту, ОСОБА_6 взяв вказану сумку із перерахованими предметами та забрав її із собою, та пішки направившись до місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де її залишив. Таким чином, ОСОБА_6 незаконно придбав та почав зберігати при собі психотропні речовини тенамфетамін (МДА), 3,4-метилендіоксиметамфетамін (МДМА) та наркотичний засіб - канабіс для власного вживання без мети збуту.
Після чого, 27 січня 2017 року приблизно о 20 год. 10 хв. в ході обшуку приміщення квартири АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_6 , на кухонному столі виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору та поліетиленовий пакет із таблетками невідомого походження.
Згідно висновку експерта № 11-2/678 від 30.06.2017 надані на дослідження двадцять таблеток жовто-блакитного кольору містять особливо небезпечну психотропну речовину (обіг якої заборонено) - 3,4-метилендіоксиметамфетамін (МДМА). Маса МДМА в таблетках становить 1,813 г. Надані на дослідження тридцять таблеток зеленого кольору місять особливо небезпечні психотропні речовини (обіг яких заборонено) - тенамфетамін (МДА) та 3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА). Маса МДА та МДМА в таблетках відповідно становить 1,916 г та 2,514. Загальна маса 3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА) у таблетках та речовині складає 4,327 г. Надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом (обіг яких заборонено) канабісом. Маса канабісу ( в перерахунку на суху речовину) становить 19,66г.
3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА) та тенамфетамін (МДА), згідно «Таблиці ІІ» «Списку № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» є психотропними речовинами.
Згідно Таблиці №ІІ «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, маса 3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА) у розмірі 4,327 г та тенамфетамін (МДА) у розмірі 1,916 г становлять великі розміри вказаних психотропних речовин.
Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 особливо небезпечних наркотичних засобів» в «Таблиці 1», є особливо небезпечним наркотичним засобом.
Згідно Таблиці № І «Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, маса канабісу у розмірі 19,66 г становить невеликі розміри вказаного наркотичного засобу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпними можливостями їх отримати.

Вважає, що вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування зазначених вимог, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме незаконне затримання та тримання під контролем працівників ОВС засудженого протягом певного часу, оскільки допитані в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили про обмеження ОСОБА_6 у вільному пересуванні до приїзду слідчо-оперативної групи, та судом зазначено в якості доказу рапорт поліцейських про відвідування квартири АДРЕСА_3 близько 18:15 годин 27.01.2017 року, а огляд місця події розпочався з 20:16 годині та закінчився о 22:58 годині 27.01.2027 року, а після цього засудженого, в супроводі вищезазначених працівників поліції відвезли до Шевченківського УП ГУ Національної поліції в м. Києві де відібрали у нього зобов`язання про явку до слідчого за першою вимогою, проте адвокат звертає увагу на те, що зазначена процесуальна дія може обиратися лише слідчим суддею та лише за відповідною процедурою, передбаченою КПК України, а отже більше шести годин, ОСОБА_6 перебував під контролем працівників поліції, в зв`язку з чим на нього повинні були скласти протокол про затримання в порядку ст.208 КПК України, але працівники поліції підтвердили , що протокол затримання не складався та в матеріалах справи такий документ також відсутній.

Крім того, адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує на те, що було порушено права на захист під час проведення огляду місця події та затримання, що підтверджується допитаними в суді ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які повідомили, що під час ОМП ОСОБА_14 повідомляв, що перед процесуальною дією вживав марихуану, тобто перебував в стані наркотичного сп`яніння, а враховуючи фізичний стан на час проведення процесуальної дії та незаконне затримання, молодий вік, юридичну необізнаність та кваліфікацію злочину, ОСОБА_6 необхідно було роз`яснити його права, в тому числі

мати захисника, але відповідно до показань самого засудженого та свідка

ОСОБА_15 , з правами ОСОБА_16 ніхто не ознайомив та протокол ОМП не

містить посилання на таку процесуальну дію як і статус ОСОБА_6 під час

огляду місця події, проте незважаючи на вищевикладене, прокурор Шевченківського району у відповіді на адвокатський запит від 27.08.2019 року повідомив про відсутність порушення законодавства під час проведення процесуальної дії.

Не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду першої інстанції з підстав неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яке виявилося у безпідставному застосуванні ст.75 КК України зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через м`якість та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, у п. 3. ч. 2 п. 8, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами, внесеними від 10.12.2004 р, від 12.06.2009р., від 06.11.2009 р. ) відповідно до яких, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону та зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, проте як вказує прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 суд при винесенні вироку не навів достатніх та об`єктивних мотивів щодо обґрунтування свого рішення про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та не надав належної оцінки ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке класифікуються як нетяжкий злочин (ч. 4 ст. 12 КК України), способу та характеру його учинення, а також формі вини, меті, способу і стадії вчинення злочину, його підвищеної суспільної небезпеки, а також не врахував велику кількість придбаних обвинуваченим та вилучених за проживання останнього особливо небезпечних психотропних речовини 3,4- метилендіоксиметамфетамін (МДМА) та тенамфетамін (МДА), що могло призвести до значної шкоди здоров`ю в разі неприпинення дій ОСОБА_6 правоохоронним органом.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що при призначенні покарання судом не достатньо врахована особа обвинуваченого та обставини вчинення правопорушення, оскільки судом першої інстанції не надана належна оцінка ставленню ОСОБА_6 до скоєного, позиції обвинуваченого, який вину не визнав, протягом судового слідства неодноразово змінював показання з метою зменшити ступінь своєї вини та уникнути відповідальності за скоєне, у вчиненому не тільки не розкаявся, а й намагався ввести суд в оману, даючи неправдиві покази та окрім того прокурор вказує на те в ході обшуку житла ОСОБА_6 було знайдено пристрої для вживання наркотичних засобів, особливо небезпечний наркотичний засіб, а також особливо небезпечні психотропні речовини у великій кількості, що свідчать про бажання вчинення подальшої незаконної діяльності останнім у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Розглянувши кримінальне провадження, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про необхідність скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.309 КК України є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження, а саме доказами, які суд першої інстанції перевірив в судовому засіданні дав належну оцінку і навів у вироку,зокрема:

- показаннями допитаного в судовому засідання свідка ОСОБА_17 , який суду повідомив, що проживав за адресою АДРЕСА_4 на десятому поверсі, при цьому в загальному коридорі було чутно специфічний запах наркотичної речовини, в подальшому була викликана поліція і під час обшуку у квартирі він був понятим. Зазначив, що під час обшуку в кв. АДРЕСА_3 було виявлено таблетки, документи, на балконі в квартирі стояв прилад для вживання наркотичних засобів, обвинувачений повідомляв, що всі речі не його, всі відомості було зафіксовано в протоколі обшуку і закріплено його підписом;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засідання повідомив, що працює у Шевченківському УП ГУ НП у м. Києві інспектором-криміналістом слідчого відділу, прибув у складі слідчо-оперативної групи за викликом до квартири АДРЕСА_3 , в квартирі були виявлені наркотичні речовини в поліетиленовому пакеті близько 30 шт., предмет схожий на пістолет, ним була проведена фотофіксація, обвинувачений зазначав, що ці речі знайшов і приніс додому;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду повідомив, що наразі працює інспектором дозвільної системи Миронівського УП ГУ НП у Київській області, що у січні 2017 році отримав виклик по лінії 102, скаржилися на запах канабісу з квартири по АДРЕСА_5 , з приїздом було виявлено, що з квартири обвинуваченого запах був сильніший, під час відвідування квартири було виявлено пістолет, ваги, пристрій для вживання наркотичних засобів, була викликана власниця квартири та вилучені слідчо-оперативною групою пігулки;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який суду повідомив, що отримав виклик по лінії 102, скаржилися на запах канабісу з квартири по АДРЕСА_5 , при відвідуванні квартири, було виявлено обвинуваченого, який мляво розмовляв, були виявлені пігулки, пістолет, маріхуану та ваги, обвинувачений вказував, що ці речовини для власного вживання, слідчо-оперативна група вилучала ці речі;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду повідомила, що була під час обшуку в квартирі АДРЕСА_3 , як власниця квартири, їй зателефонували працівники поліції, і повідомили про обшук. В квартирі були виявлені ваги, таблетки, маріхуана, обвинувачений повідомляв, що всі речі були для його власного вживання;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду повідомив, що йому запропонували бути понятим під час обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , в квартирі було знайдено багато пакетиків з якимись речовинами, пістолет, у квартирі була власниця, обвинувачений повідомляв, що зберігає речовини зеленого кольору для власного вживання;
- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка суду повідомила, що коли приїхала поліція до квартири обвинуваченого, вона перебувала у кімнаті, були виявлені наркотичні речовини на кухні, та зброю, обвинувачений вказував, що наркотичні речовини знайшов.

- рапортом поліцейських Шевченківського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , відповідно до якого 27.01.2017 року о 18 год. 15 хв. була отримана інформація, що з квартири АДРЕСА_3 на десятому поверсі запах наркотичної речовини, під час відвідин квартири було помічено речовини зеленого кольору рослинного походження (маріхуану) та прозорий пакет поліетиленовий з таблетками жовтого кольору та пістолет;

- даними протоколу огляду місця події від 27.01.2019 року, відповідно до якого в присутності ОСОБА_6 , понятих: ОСОБА_17 ОСОБА_20 , спеціаліста ОСОБА_18 , власника ОСОБА_13 в квартирі АДРЕСА_3 було виявлено рослини речовинного походження в поліетиленових пакетиках зеленого кольору, електронні ваги, предмети схожі на набої, предмет схожий на пістолет, на запитання що за предмети знаходяться в поліетиленовому пакетику ОСОБА_6 повідомляв, що для власного вживання;

- постановою слідчого про визнання МДМА МДА, канабісу - речовими доказами від 05.07.2017 року у кримінальному провадженні №0001036;

- постановою про визнання речовим доказом від 28.02.2017 року у кримінальному провадженні №0001036: пістолет «ПМТ» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 , 32 патрони та екстракт канабісу;

- постановою про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні №0001036: електронні ваги, три паспорти, дві ксерокопії ідентифікаційного коду і одну копію паспорту.

Колегія суддів погоджується з оцінкою наданою вказаним доказам судом першої інстанції щодо їх відповідності критеріям належності та допустимості, визначених ст.85-88 КПК України.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а відтак підстав визнати їх неправильними як і доказів недопустимими не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість доказів у кримінальному провадженні,зокрема протоколу огляду місця події від 27.01.17 р не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст.86,87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, огляд місця події у відповідності з вимогами ст.233,237 КПК України проводився з дозволу ОСОБА_13 (а.с.153), яка відповідно до довіреності має право розпоряджатися вказаною квартирою (а.с.159-160), протокол огляду місця події від 27.01.2017 року містить всі відомості, передбачені ст.104 КПК України та підписаний всіма особами на кожному аркуші протоколу, які були присутні під час огляду місця події в якості понятих, а тому посилання адвоката ОСОБА_7 про те, що протокол не містить анкетних даних понятих та їх підписів є необґрунтованим та спростовується матеріалами даного кримінального провадження (т.1 а.с136-140).

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить вимог, щодо підпису протоколу всіма особами, які були присутні на місці події, протокол підписується лише особами, що є учасниками процесуальної дії, відповідно до ч.5 ст.104 КПК України.

Необгрунтовані та не підтверджені належними доказами також посилання захисника ОСОБА_7 про порушення право на захист обвинуваченого під час огляду місця події та доставлянням обвинуваченого до відділу поліції, оскільки дані твердження спростовується матеріалами кримінального провадження, захисник не заявляв клопотання, яке відповідало б вимогам ч.3 ст.404 КПК України про безпосереднє дослідження доказів судом апеляційної інстанції. Вказані доводи апеляційної скарги захисника є намаганням уникнення обвинуваченим відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

При відкриті матеріалів кримінального провадження стороні захисту у відповідності з ч.5 ст.290 КПК України вона зобов`язана письмово підтвердити протилежній стороні факт надання доступу до цих матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Сторона захисту при відкритті матеріалів даного кримінального провадження письмово не надала будь-яких заяв щодо ненадання матеріалів провадження, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника про порушення права на захист і ненадання їм процесуальних документів, зокрема постанова про призначення групи прокурорів.

Інші доводи апеляційної скарги захисника належним чином досліджені і оцінені судом першої інстанції, який прийшов до законного та обґрунтованого висновку, що вони не містять істотних порушень кримінального процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону і не спростовують доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо недоведеності вини у вчиненні злочину, є необґрунтованими, безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції проаналізував та оцінив досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України та спростовують доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Згідно вимог ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.309 КК України і призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, вказані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону дотримані.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не обґрунтовані та не підтверджені допустимими і належними доказами з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження і не можуть бути визнані достатніми для скасування вироку суду першої інстанції та спростовуються матеріалами провадження, поскільки при ухваленні вироку та призначенні покарання ,суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив під час судового розгляду в суді першої інстанції всі обставини справи, врахував тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання. Вказані доводи апеляційної скарги прокурора враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неофіційно працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його вік та стан здоров`я та обґрунтовано прийшов до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КПК України.

За клопотанням прокурора при апеляційному розгляді в судовому засіданні було повторно досліджено матеріали провадження, які характеризують особу обвинуваченого, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України.

Крім того, дані обставини підтверджуються і тим, що майже протягом 9 місяців іспитового строку, обвинувачений ОСОБА_6 не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягувався, сумлінно виконував обов`язки покладені на нього судом першої інстанції, а тому всі ці обставини свідчать про те що обвинувачений ОСОБА_6 став на шлях виправлення.

При винесенні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги ст.9, ст.23,ст.94,ст.370 КПК України, повно,всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини кримінального провадження,керуючись законом суд оцінив кожний доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності,а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та ухвалив законне та обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.309 КК України,належним чином вмотивувавши підстави прийнятого рішення та призначив покарання що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, підстав для скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 05 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №0001036 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4