У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
"23" квітня 2021 р. Справа146/1658/17

Провадження1-кп/153/12/18-к

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0003054 від 04.09.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю прокурора Томашпільського відділу
Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_3 ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_4 ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_5 - ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В :
До Ямпільського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003054 від 04.09.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2019 р. матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд відкласти розгляд справи у зв`язку з черговою неявкою у судове засідання потерпілого.
У підготовчому судовому засіданні захисники та обвинувачені звернулись із усним клопотанням про повернення обвинувального акта, оскільки стороні обвинувачення невідоме фактичне місце проживання потерпілого з 2019 року, що призводить до порушення розумність строків розгляду даної справи.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов до висновку про наступне.
В жодне із судових засідань, які призначені на 21 жовтня 2019 року, 05 листопада 2019 року, 29 листопада 2019 року, 31 січня 2020 року,19 лютого 2020 року, 19 березня 2020 року, 24 квітня 2020 року, 29 травня 2020 року, 24 червня 2020 року, 19 серпня 2020 року, 25 вересня 2020 року, 21 жовтня 2020 року, 11 грудня 2020 року, 29 січня 2021 року, 19 лютого 2021 року, 31 березня 2021 року та 23 квітня 2021 року потерпілий ОСОБА_10 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся замісце проживання, яке зазначено у анкетних відомостях потерпілого. Заяву про розгляд справи у відсутність потерпілого суду не надано, прокурором явка потерпілого в судові засідання не забезпечена.
Окрім цього, прокурор заявляючи клопотання про тимчасовий доступ до документів вказує, що місце проживання потерпілого йому невідомо та встановити його місцезнаходження неможливо.
Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно до ч.2 ст.318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених КПК України. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
Стадія підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню має організаційний характер, в результаті якого суд, приймаючи рішення, керуючись ст. ст. 314-315 КПК України, має перевірити відповідність вимогам кримінального процесуального закону обвинувальний акт, підготувати умови для проведення судового розгляду й призначити справу до судового розгляду, або повернути обвинувальний акт прокурору.
Враховуючи практику застосування судами законодавства України, яким передбачено захист прав потерпілих від скоєних злочинів та правові позиції, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 02.07.2004 року, що суди зобов`язані вживати всіх можливих заходів до забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні з метою з`ясувати всі обставини справи й захистити його права та законні інтереси.
Оскільки розгляд справи без присутності потерпілого є істотним порушенням його процесуальних прав і є підставою для скасування вироку, а також враховуючи те, що тривалий період часу потерпілий не з`являється в судові засідання, як учасник кримінального провадження, за адресою, вказаною органом досудового розслідування, потерпілий належним чином судом повідомлений, причини неявки суду не повідомляє, тим самим судом порушуються вимоги ст. 28 КПК України, якою передбачено, що процесуальне рішення по кримінальному провадженню має бути прийняте в розумні строки.
Суд фактично позбавлений можливості, в порядку ст.139 КПК України, належним чином реагувати на неприбуття в судове засідання потерпілого.
В той же час, згідно вимог чинного процесуального законодавства суд тільки сприяє, в даному випадку прокурору, у виклику в судове засідання потерпілого шляхом направлення судової повістки про виклик.
Суд вважає, що орган досудового розслідування та потерпілий по даному кримінальному провадженню, в стадії підготовчого судового засідання, створили ситуацію, при якій неможливо забезпечити явку в судове засідання потерпілого, а сам розгляд кримінального провадження в стадії підготовчого судового засідання можливий тільки з дотриманням вимог ст.ст.314-315 КПК України, тільки за участю потерпілого.
Згідно норм кримінального процесуального та кримінального законодавства України та матеріалів кримінального провадження, суд позбавлений процесуальної можливості, при викладених обставинах, забезпечити явку потерпілого в судове засідання, тому суд позбавлений можливості призначити справу до судового розгляду у відсутність потерпілого, оскільки будуть порушені права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України, що у відповідності до ст.ст.409, 412 КПК України є істотним порушенням чинного законодавства і являється правовою підставою для послідуючого скасування вироку суду.
Так як згідно п. п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 409 КПК України правовими підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є:
- неповнота судового розгляду;
- невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
- істотне порушення вимог кримінального процессуального закону;
-неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є неприпустимим порушенням.
Враховуючи специфіку розгляду справи судом в стадії підготовчого судового засідання, а також враховуючи, що суд в стадії підготовчого судового засідання не має повноважень приймати процесуальні рішення про встановлення фактичного знаходження потерпілого для забезпечення його явки в судове засідання, а такі повноваження має тільки орган досудового розслідування та прокурор, тому при викладених обставинах органу досудового розслідування необхідно прийняти належні процесуальні дії та процесуальне рішення, щодо встановлення фактичного місця знаходження потерпілого з метою усунення недоліків обвинувального акта.
У відповідності до норм ст.314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Однак вивчивши обвинувальний акт, встановлено, що він складений з порушеннями вищевказаних норм.
Всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, неповністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та відсутнє належне формулювання обвинувачення, хоча згідно із вказаною нормою Закону, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення Закону і статті (частину статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
При цьому, суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Крім того, судом встановлено, що обвинувальний акт також містить посилання на висновок експертизи від 05.09.2016 року №1463, що є неприпустимим, оскільки це є посиланням на докази та суперечить положенням ч.2 ст.291 КПК України.
Посилання на докази в обвинувальному акті утворює дисбаланс між правами обвинувачення та захисту.
Зазначені обставини до того ж суперечать принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів, що закріплено у ст. ст.7,8,22,23 КПК України.
Слід зауважити на тому, що викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактичне ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.
Так, Європейський суд з прав людини в п.87 рішенні по справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року (статус остаточного набрало 06.12.2005 року), в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції та визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.
Прокурор самостійно складаючи обвинувальний акт, зобов`язаний зазначати всі відомості, згідно вимог ч.2 ст.291 КПК України. Всупереч вимогам п.4 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, який здійснював досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
У зв`язку з не відповідністю обвинувального акту вимогам КПК України, а саме п.2,4,5 ч.2 ст. 291 КПК України, беручи до уваги те, що без усунення вказаних виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, тому, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 291,314, 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003054 від 04.09.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1