Справа № 487/3123/20
Провадження № 1-кс/487/4280/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25 червня 2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000248,-
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій останній просив скасувати постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25 червня 2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000248.
В обґрунтування скарги зазначив, що постанова старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25 червня 2021 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000248 належним чином не вмотивована. Слідчим ОСОБА_5 , при розслідуванні кримінального провадження №0000248, постановою від 25.06.2021 року ОСОБА_4 відмовлено в визнанні його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження даних стосовно завдання йому будь-якої шкоди. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та обмежує його у процесуальних правах.
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 обставини викладені в скарзі підтримувала, наполягала на її задоволенні.
Старший слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомила.
У порядку ч.3 ст. 306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності слідчого.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Із матеріалів скарги вбачається, що в провадженні старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 перебувають матеріали кримінального провадження №0000248 від 05.03.2020 року за ч.2 ст. 364 КК України.
25.06.2021 року старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000248 від 05.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, у зв`язку із відсутністю відомостей про завдання ОСОБА_4 шкоди.
Під час винесення постанови слідчий, виходив з того, що відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Проте, під час досудового розслідування не здобуто підтверджень завдання будь-якої шкоди ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України», розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 25.06.2021 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК України).
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 щодо скасування постанови слідчого.
Приймаючи до уваги вищевикладене скарга ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25 червня 2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000248 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25 червня 2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000248 задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 25.06.2021 року у кримінальному провадженні №0000248 від 05.03.2020 року за ч.2 ст. 364 КК України про відмову у визнанні потерпілим.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1