У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000474, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження №0000474, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у якому просить накласти арешт на тимчасово вилучені в ході огляду місця події 23.08.2021 речі, а саме: футболку білого кольору зі слідами бурого кольору, схожими на кров, мобільний телефон марки «Хіаомі», моделі «Redmi», блакитного кольору та одну грошову купюру номіналом 50 гривень серії СК3584994, які належать потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги клопотання мотивовані тим, що необхідність накладення арешту на вилучене майно виникла з метою забезпечення збереження речових доказів та можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, футболка білого кольору зі слідами бурого кольору, схожими на кров, мобільний телефон марки «Хіаомі», моделі «Redmi», блакитного кольору та одна грошова купюра номіналом 50 гривень серії СК3584994, які належать потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є предметом вчинення кримінального правопорушення і зберегли на собі його сліди, що потребує доказування шляхом проведення досудового розслідування та судових експертиз із залученням спеціалістів які володіють відповідними навиками, дані речі мають значення речового доказу.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Слідчий подав через канцелярію суду заяву, у якій просив розглянути клопотання без його участі, зазначив також, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання належним чином повідомлений.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею зі змісту доданого до клопотання витягу ЄРДР встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000474, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000474 слідує, що 23.08.2021 о 17:41 год. в ч/ч надійшло повідомлення з 102 про те, що двоє невідомих осіб 23.08.2021 року близько 01 години 00 хвилин перебуваючи у с. Соломоново за попередньою змовою спричинили незначні тілесні ушкодження гр. ОСОБА_5 та відібрали у останнього грошові кошти в сумі 150 гривень та мобільний телефон марки «Хіаомі», моделі «Redmi».

З доданої до матеріалів клопотання копії протоколу огляду місця події від 23.08.2021 встановлено, що 23.08.2021 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та в присутності понятих вилучено порвану та забруднену футболку білого кольору зі слідами бурого кольору, схожими на кров, яка належить потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту долученої до матеріалів клопотання розписки вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Хіаомі», моделі «Redmi», блакитного кольору та одну грошову купюру номіналом 50 гривень серії СК3584994, які належать потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вилучені в ході огляду місця події 23.08.2021.

Виходячи з аналізу положення ч. 1 ст. 98 КПК України слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Постановою слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 вилучені під час огляду місця події 23.08.2021 футболку білого кольору зі слідами бурого кольору, схожими на кров, мобільний телефон марки «Хіаомі», моделі «Redmi», блакитного кольору та одну грошову купюру номіналом 50 гривень серії СК3584994 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000474.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Внесене слідчим в межах кримінального провадження №0000474 від 23.08.2021 клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив збереження речових доказів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим у поданому клопотання доведено існування обставин, які підтверджують, що незастосування заходу забезпечення у виді накладення арешту на вилучені під час проведення огляду місця події речі може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що в свою чергу може зашкодити виконанню завдань кримінального провадження визначених ст. 2 КПК України.

На думку слідчого судді, для повного та всебічного розслідування даного провадження слідчому необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, в тому числі призначити необхідні експертизи, а тому з метою збереження інформації, необхідно накласти арешт на вилучене під час огляду місця події майно.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників вилученого майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що даних про настання особливих негативних наслідків для осіб від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт під час судового розгляду не отримано.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховані правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, з первинною кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, слідчим доведено підстави для застосування арешту майна з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події майно: футболку білого кольору зі слідами бурого кольору, схожими на кров, мобільний телефон марки «Хіаомі», моделі «Redmi», блакитного кольору та одну грошову купюру номіналом 50 гривень серії СК3584994.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26.08.2021 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1