справа № 208/1308/21
№ провадження 1-кс/208/464/21
УХВАЛА
Іменем України

26 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України в межах кримінального провадження № 0000005 від 24.02.2021 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., маючого на утриманні неповнолітніх дітей, працюючого у ПАТ «ДХХЗ», раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:
25.02.2021 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, зобов`язати Службу у справах дітей Кам`янської міської ради вжити невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування неповнолітніх дітей, які залишились без батьківського піклування.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 23.04.2021 в вечірній час ОСОБА_5 , 1984 р.н. знаходився за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , де також знаходилась його дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також їх спільні двоє неповнолітніх дітей. В той же день, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів виникла сварка, яка періодично продовжувалась в ніч з 23.02.2021 на 24.02.2021. 24.02.2021 приблизно о 06.30 год. в одній із кімнат квартири АДРЕСА_2 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 знов виникла сварка на ґрунті ревнощів, під час якої ОСОБА_5 прослідував на кухню квартири де ухопив кухонний ніж, та утримуючи його в правій руці прослідував в одну із кімнат квартири АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_7 , яка лежала на підлозі та робила фізичні вправи, приблизився до останньої та сівши поверх неї, застосовуючи достатню м`язову силу, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність свої дій та розуміючи при цьому, що шляхом завдання ударів ножем у життєво важливі органи людини можливо позбавити її життя, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, умисно, діючи з особливою жорстокістю став наносити велику кількість ударів ножем, який як і раніше утримував в правій руці в різні ділянки тіла ОСОБА_7 . Побачивши, що в результаті нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 клинок ножа зігнувся, а ОСОБА_5 бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, пройшов із кімнати до кухні квартири, де взяв другий ніж, та повернувшись до ОСОБА_7 , утримуючи ніж в правій руці, діючи із особливою жорстокістю продовжив наносити ним пошкодження.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено 5 поранень в ділянку грудей з лівої сторони, 1 поранення в правий бік, 2 поранення в ділянку спини, 1 поранення в шию, 1 поранення в ділянку обличчя, та приблизно 8 поранень в ділянку верхніх кінцівок.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_2 , настала смерть потерпілої ОСОБА_7 .

Слідчий ОСОБА_4 підтримала клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України є обґрунтованою, та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовані, з врахуванням особи підозрюваного, його ставлення до скоєного. Зазначила, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі.

В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі, наголосив, що єдиним можливим запобіжним заходом, який унеможливить продовжити злочинну діяльність та вчинити нові злочини, перешкодить впливу на свідків, та не дозволить ухилитися від органу досудового слідства, та суду, підозрюваному є тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою провину визнав, зазначив, що не має наміру переховуватись та впливати на свідків, та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Просив надати йому можливість працювати, щоб забезпечити дітей.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував. Посилався на те, що ризики, наведені слідчим та прокурором, є необґрунтованими, тому просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя вислухавши сторони, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, докази покладені в його обґрунтування, приходить до наступного висновку:

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 24.02.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідків; протоколом огляду місця події та трупу від 24.02.2021; речовими доказами, які вилучені під час складання протоколу у порядку ст. 208 КПК України, та речовими доказами, які вилучені під час огляду місця події; лікарським свідоцтвом про смерть. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюрей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі; що ОСОБА_8 вчинив вказане кримінальне правопорушення в присутності своїх і потерпілої неповнолітніх дітей, особисто знайомий із свідками у даному кримінальному проваджені, та деякі із них є близькими родичами підозрюваного..

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; незаконно впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні (підозрюваний вчинив вказане кримінальне правопорушення в присутності своїх і потерпілої неповнолітніх дітей, особисто знайомий із свідками у даному кримінальному проваджені, та деякі із них є близькими родичами підозрюваного); вчините інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення у скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства.

Також слідчий суддя вважає за необхідне вирішити питання влаштування неповнолітніх дітей, враховуючи те що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпіла ОСОБА_7 померла, а ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, їх неповнолітні діти ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 24.08.2004 залишились без батьківського піклування, зобов`язавши Службу у справах дітей КМР вжити заходів щодо тимчасового влаштування дітей.
Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 23 квітня 2021 року включно.

Зобов`язати Службу у справах дітей Кам`янської міської ради вжити невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , які залишились без батьківського піклування.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1