ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/234/21 Номер провадження 11-кп/814/715/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем
судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника установи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.12.2019 вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці,

відмовлено в задоволенні подання ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 із встановленням адміністративного нагляду.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що досліджені характеристики на засудженого ОСОБА_7 свідчать про позитивні зміни, які сталися у його поведінці та вказують на те, що останній тільки стає на шлях виправлення.

При цьому, доводи подання ДУ «Божковська виправна колонія № 16» про позитивну характеристику засудженого є недостатніми для висновку про його виправлення, оскільки остання за часом характеристика не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_7 твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі цього суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 в повній мірі не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2019.
Вважає, що рішення суду винесене з порушенням норм кримінального закону, прискіпливого ставлення судді до його особистості та вчиненого злочину.
На переконання засудженого, він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання порушень режиму тримання не допускав, має 2 заохочення, продовжує правомірну поведінку та працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, швейна дільниця.
Крім того, бере активну участь в роботі по благоустрою установи, програмах диференційованого виховного впливу, отримав професію лицювальник-плиточник.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав у ній наведених. Представник установи вказав про можливість звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.

Прокурор заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Так ОСОБА_7 засуджений за вчинення нетяжкого (на момент винесення вироку середньої тяжкості) злочину вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2019 за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці. Строк відбування покарання відраховується з 30.11.2019.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України станом на час звернення установи до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення відносно ОСОБА_7 , останній відбув 1/2 частину призначеного судом покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 02.12.2019. За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 10.07.2020 відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, де працює до даного часу. До праці відносився сумлінно, вказані завдання завжди виконує вчасно і якісно, проявляє розумну ініціативу. На теперішній час характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії установи на час звернення до суду з поданням був заохочений 1 раз (30.10.2020). Крім того, бере особисту участь у реалізації програм диференційого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», відвідує заплановані заходи, читає духовну літературу, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в організації їх роботи. Входить до складу фізкультурно-спортивної секції.

Після направлення до суду подання установи, 28.01.2021 отримав ще одне заохочення.

Колегія суддів погоджується з доводами засудженого ОСОБА_7 про наявність позитивних характеристик щодо нього, та відзначає його прагнення сумлінною поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення. Вважає, що засуджений ОСОБА_7 лише став на шлях виправлення, проте не досяг необхідного ступеню, який би міг бути підставою переконливо стверджувати про можливість його умовно-дострокового звільнення. На підтвердження таких висновків свідчить той факт, що за час відбування покарання і до моменту звернення адміністрації установи виконання покарань до суду з поданням (а це більше 1 року), засуджений був лише один раз заохочений за виконання покладених на нього обов`язків. До цього часу характеризувався посередньо, будь-якої ініціативи, наслідком якої могло стати чергове заохочення - не проявляв.

Отже, хоча в поведінці засудженого і відбулися позитивні зміни та на даний час він характеризується позитивно, проте питання про його умовно-дострокове звільнення наразі є передчасним.

З огляду на викладене, ухвала районного суду є законною та вмотивованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 із встановленням адміністративного нагляду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4