Справа № 304/895/21 Провадження № 1-кс/304/182/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000128 від 21 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

26 липня 2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури, про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , в якому перебувало четверо громадян Індії без документів, що посвідчують особу, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , та залишити на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції № 1; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , посвідчення водія № НОМЕР_3 та страхові поліси № 6962510 та № 9551710; на виданий ОСОБА_4 гаманець з грошовими коштами у сумі 1 143 грн, які упаковано в спец пакет НПУ ГСУ; на 11 пластикових дисконтних карток, які упаковано в спец пакет НПУ ГСУ; три мобільні телефони, а саме: марки «Xiaomi Redmi Note 7», чорного кольору, марки «Xiaomi Redmi 9А», синього кольору, та марки «Realme», сірого кольору, які було виявлено під час огляду місця події.

Клопотання мотивує тим, що СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП у Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000128 від 21 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Встановлено, що 20 липня 2021 року о 23 годині 03 хвилини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що працівник державної прикордонної служби разом з працівниками патрульної поліції Кльоп та Петрунь в с. Дубриничі по вул. Центральній, а саме в кінці села Дубриничі в напрямку села Мирча, було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому перебувало четверо громадян Індії без документів.

На місці було проведено огляд вказаного автомобіля, у ході якого з поверхонь внутрішніх ручок водійських та пасажирських дверей, з керма автомобіля та з ручки перемикання коробки швидкостей зроблено п`ять змивів на стерильні марлеві серветки, які в подальшому упаковано до паперових крафтових конвертів з логотипом «Національна поліції України». Також на вимогу працівників поліції ОСОБА_4 надав гаманець чорного кольору, в середині якого знаходилося 11 пластикових банківських карток, грошові кошти у сумі 1 143 грн; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 та страхові поліси № 6962510 і № 9551710, які в подальшому упаковано до спец пакетів з логотипом «Національна поліція України». Під час огляду багажного відділення автомобіля, в рюкзаку було виявлено три мобільні телефони, а саме: марки «Xiaomi Redmi Note 7», чорного кольору, марки «Xiaomi Redmi 9А», синього кольору, та марки «Realme», сірого кольору, які в подальшому упаковані та вилучені. При цьому слідчий зазначає, що транспортний засіб марки «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Отже, враховуючи те, що зазначене майно є речовими доказами та має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також те, що в ході досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні слідчих дій за участі вказаного транспортного засобу, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав у повному обсязі та просив таке задовольнити, при цьому посилаючись на викладені у ньому обставини.

ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечили частково, а саме просили автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання власнику майна, дозволивши такому користуватися вказаним майном. Також просили відмовити у задоволенні накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , посвідчення водія № НОМЕР_3 , страхові поліси № 6962510 і № 9551710 та гаманець з грошовими коштами у сумі 1 143 грн і повернути таке власнику, при цьому посилаючись на подані адвокатом ОСОБА_5 письмові заперечення на клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, дійшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, 20 липня 2021 року о 23 годині 03 хвилини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що працівник державної прикордонної служби разом з працівниками патрульної поліції Кльоп та Петрунь в с. Дубриничі по вул. Центральній, а саме в кінці села Дубриничі в напрямку села Мирча, було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому перебувало четверо громадян Індії без документів.

Також із наданих матеріалів вбачається, що 21 липня 2021 року про вказану подію внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0000128. Кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Крім цього, з протоколу огляду місця події від 20 липня 2021 року вбачається, що п`ять змивів з поверхонь внутрішніх ручок водійських та пасажирських дверей, з керма автомобіля та з ручки перемикання коробки швидкостей, автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , та три мобільні телефони, а саме: марки «Xiaomi Redmi Note 7», чорного кольору, марки «Xiaomi Redmi 9А», синього кольору, та марки «Realme», сірого кольору, після огляду вилучено.

Також на вимогу працівників поліції ОСОБА_4 видав гаманець, в якому знаходилося 11 пластикових банківських карток, грошові кошти у сумі 1 143 грн; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 та страхові поліси № 6962510 і № 9551710.

Вказані речі, а саме п`ять змивів з поверхонь внутрішніх ручок водійських та пасажирських дверей, з керма автомобіля та з ручки перемикання коробки швидкостей, автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , три мобільні телефони, а саме: марки «Xiaomi Redmi Note 7», чорного кольору, марки «Xiaomi Redmi 9А», синього кольору, та марки «Realme», сірого кольору, гаманець, в якому знаходилося 11 пластикових банківських карток, грошові кошти у сумі 1 143 грн; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ; посвідчення водія № НОМЕР_3 та страхові поліси № 6962510 і № 9551710, постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 21 липня 2021 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000128 від 21 липня 2021 року.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (див. рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі наведеного, слідчий суддя дійшла висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Враховуючи те, що суд зобов`язаний визначити найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а також те, що автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_4 гаманець з грошовими коштами у сумі 1 143 грн та три мобільні телефони, а саме: марки «Xiaomi Redmi Note 7», чорного кольору, марки «Xiaomi Redmi 9А», синього кольору, та марки «Realme», сірого кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, та з метою їх збереження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна в цій частині є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, згідно з п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

З огляду на те, що автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 хоч і є речовими доказами, однак з метою не порушення прав власника майна, як законного володільця транспортного засобу, а також враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та враховуючи засади кримінального провадження щодо верховенства права та недоторканності права власності, слідчий суддя вважає, що таке майно без шкоди для кримінального провадження можливо передати на відповідальне зберігання під розписку власнику майна ОСОБА_4 , дозволивши йому користуватися вказаним майном, при цьому попередивши останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України та про необхідність надання доступу до такого майна для проведення слідчих дій за першою вимогою слідчого.

Щодо доводів слідчого про накладення арешту на посвідчення водія № НОМЕР_3 та страхові поліси № 6962510 і № 9551710, слідчий суддя вважає, що такі є не обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом.

Згідно з пунктами 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Глава 13 КПК України регулює питання тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом.

Відповідно до ст. 148 КПК України у разі наявності достатніх підстав вважати, що для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, необхідно тимчасово обмежити підозрюваного у користуванні спеціальним правом, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа мають право тимчасово вилучити документи, які посвідчують користування спеціальним правом, у законно затриманої ними особи в порядку, передбаченому статтею 208 цього Кодексу.

Тимчасово вилученим може бути, зокрема, документ, який посвідчує право керування транспортним засобом (п. 1 ч. 2 ст. 148 КПК України).

Так, під час проведеного огляду місця події 20 липня 2021 року слідчим вилучено посвідчення водія № НОМЕР_3 , яким посвідчено право ОСОБА_4 керувати транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором під час досудового розслідування має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом. У випадку тимчасового вилучення документів, які посвідчують користування спеціальним правом, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді із відповідним клопотанням не пізніше двох днів з моменту тимчасового вилучення. Пропуск зазначеного строку тягне за собою необхідність повернення тимчасово вилучених документів.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КПК України у клопотанні, зокрема, зазначаються : причини, у зв`язку з якими потрібно здійснити тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; строк, на який користування спеціальним правом підлягає тимчасовому обмеженню.

Суд констатує, що незважаючи на те, що слідчий просить у клопотанні саме накласти арешт на згадане посвідчення водія, проте за своєю суттю та природою накладення арешту на вказане посвідчення є фактично обмеженням у користуванні спеціальним правом, для встановлення якого законодавцем визначено окрему процедуру. З клопотанням про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом слідчий до суду не звертався, причин, у зв`язку з якими необхідно здійснити тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом також не навів. Тобто, для накладення арешту на посвідчення водія, що у даній ситуації є по суті обмеженням у користуванні спеціальним правом, підстав немає.

Стосовно страхових полісів № 6962510 і № 9551710, то слідчим не доведено наявності будь-яких підстав вважати, що такі містять ознаки, передбачені у частини 1 статті 98 КПК України, та можуть бути речовими доказами у провадженні.

Відтак, на переконання слідчого судді, слідчим не доведено необхідність накладення арешту на посвідчення водія № НОМЕР_3 та страхові поліси № 6962510 і № 9551710.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити повністю.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 100, 131, 132, 148, 150, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000128 від 21 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведеного огляду 20 липня 2021 року в селі Дубриничі в напрямку села Мирча на відстані двадцяти метрів від знаку населеного пункту «Дубриничі», а саме:

- автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, шляхом заборони розпоряджатися або відчужувати будь-яким чином вказане майно;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ;

- виданий ОСОБА_4 гаманець з грошовими коштами у сумі 1 143 грн, які упаковано в спец пакет НПУ ГСУ;

- 11 пластикових дисконтних карток, які упаковано в спец пакет НПУ ГСУ;

- три мобільні телефони, а саме: марки «Xiaomi Redmi Note 7», чорного кольору, марки «Xiaomi Redmi 9А», синього кольору, та марки «Realme», сірого кольору.

Автомобіль марки «ВАЗ 2170», номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , дозволивши йому користуватися вказаним майном.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, а також про надання у разі необхідності доступу до вказаного майна для проведення слідчих дій за першою вимогою слідчого.

У задоволенні вимоги про накладення арешту на посвідчення водія № НОМЕР_3 та страхові поліси № 6962510 і № 9551710 відмовити повністю.

Майно, у задоволенні арешту якого відмовлено, підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено.

Слідчий, прокурор у кримінальному провадженні № 0000128 від 21 липня 2021 року після отримання копії ухвали повинні негайно вжити заходів щодо виконання ухвали та направити слідчому судді повідомлення про його виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 03 серпня 2021 року о 15 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1