Справа № 159/4977/20 Провадження №11-кп/802/369/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.1,2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000160 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В

Зазначеним вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Нововолинська Волинської області, без визначеного місця проживання, який фактично проживає на АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою спеціальною освітою, розлучений, не працюючий, з третьою групою інвалідності, раніше не судимий,
засуджений за:

ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4(чотири) місяці;
ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня його затримання - з 09.10.2020 року.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 12 696 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн, на загальну суму17 696 грн .

Вироком вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн та 817 (вісімсот сімнадцять) грн 75 коп .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що 12.08.20 р. о 22 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловій кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав із шиї потерпілої ОСОБА_9 , яка у той час спала на дивані, ланцюжок золотий, 585 проби, вагою 5,47 г, довжиною 45 см, вартістю 10 001 грн, 37 коп, із підвіскою у вигляді зображення ікони Божої Матері, з невстановленого металу та такою, що не становить матеріальної цінності, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану вище суму.
Своїми діями, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, він же 09.10.20 р. о 17 год, перебуваючи у вагончику для зберігання робочого одягу, що знаходиться на території буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу повторно викрав з внутрішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 , грошові кошти в сумі 25 000 грн , чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану вище суму.
Крім того, він же 09.10.20 р. о 17 год 10 хв , перебуваючи у вагончику для зберігання робочого одягу, що знаходиться на території буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що його дії є непомітними для інших осіб, шляхом вільного доступу повторно викрав з внутрішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_11 , гаманець із зажимом для купюр вартістю 190 грн, 20 коп., у якому знаходились грошові кошти в сумі 89 грн, банківська картка «Райфайзен Банк Аваль» з № НОМЕР_1 ; візитка з маркуванням «Трактор Маркет», що не становить майнової цінності, чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 279 грн, 20 коп..
Своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити мінімальну міру покарання, визначену санкціями ч.1,ч.2 ст.185 КК України та застосувати до ОСОБА_8 ст.ст.75, 76 КК України. Міру запобіжного заходу змінити, звільнити ОСОБА_8 із зали суду.

Зазначає, висновок суду в частині призначеного покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є надто суворим. Він є особою молодого віку, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, послідовно повідомив усі обставини кримінального провадження, усвідомив значення та протиправність своїх дій, тяжких наслідків від вчиненого ним не настало. Судом не було враховано думку потерпілих, які не наполягали на суворій мірі покарання.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є інвалідом III групи з дитинства, має на утриманні одну неповнолітню дитину, вчинив не тяжкі злочини.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, яку обвинувачений та його захисник підтримали і просили змінити вирок суду та пом`якшити покарання, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу та просила залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами і ніким не оскаржуються.
Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Провадження розглянуто судом першої інстанції у відповідності з вимогами ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжкого злочину та проступку, дані про особу обвинуваченого. Обставинами, які пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відніс вчинення кримінального проступку в стані алкогольного сп`яніння.
Врахувавши усі обставини у кримінальному провадженні, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції статей, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, призначив остаточне покарання за сукупністю злочинів застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, більш суворим.

Доводи захисника, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

Твердження захисника про перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, не підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому не було враховано судом при постановленні вироку.

Хоча обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має інвалідність третьої групи, потерпілі не наполягали на суворій мірі покарання, однак, він посередньо характеризується за місцем свого проживання, будучи особою працездатного віку, ніде не працює, на даний час щодо нього перебувають на розгляді в судах два кримінальні провадження, в даному кримінальному провадженні вчинено три епізоди крадіжки, шкоду потерпілим відшкодував частково, що не дає суду підстав для звільнення його від покарання з іспитовим строком та свідчить про правильність висновків суду щодо необхідності відбуття реального покарання обвинуваченим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, як про це просить в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді