20.07.2021 Єдиний унікальний № 371/371/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/371/21

Провадження № 1-кп/371/7/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000121, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі міського типу Вендичани Могилів - Подільського району Вінницької області, має професійно - технічну освіту, не одружений, працює підсобним робітником ПрАТ «Миронівська Птахофабрика», адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення
За встановленими обставинами кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив таємне викрадення майна ОСОБА_6 за таких обставин.

14 лютого 2020 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі під номером АДРЕСА_2 , пригадав, що у господарському приміщенні на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_6 , знаходиться різне майно, у зв`язку з чим у нього виник корисливий умисел, направлений на вчинення таємного викрадення з вказаного приміщення будь-яких матеріальних цінностей з метою їх подальшої реалізації.

З метою крадіжки, 14 лютого 2020 року близько 2 години, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії будуть непоміченими з боку власника домоволодіння та сторонніх осіб, шляхом відкриття замикаючого пристрою хвіртки, зайшов на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив господарське приміщення, вхід до якого здійснюється через замкнені на внутрішній замок дерев`яні двері. Обійшовши господарське приміщення з тильної сторони, ОСОБА_5 , шляхом віджиму вікна, проник в середину вказаного приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 лютого 2020 року о 02 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в середині господарського приміщення, відшукав дві бензинові ланцюгові пилки в комплекті з шинами і ланцюгами та насосну станцію з гідроакумулятором з нержавіючої сталі.

Після цього, ОСОБА_5 почергово виніс з вказаного господарського приміщення бензинову ланцюгову пилку марки «Урал БП-45-3,0», в комплекті з шиною та ланцюгом, вартістю 1584 гривні, бензинову ланцюгову пилку марки «Минск МТ-3», моделі «МБП-6500», в комплекті з шиною та ланцюгом, вартістю 1120 гривень, та насосну станцію марки «Насосы+», моделі «AUJS 60/24LSS», з гідроакумулятором із нержавіючої сталі, вартістю 3217 гривень 20 копійок. Вказані речі він сховав в чагарниках, неподалік домоволодіння, що стало місцем вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 майнову шкоду, загальний розмір якої, за висновком судово - товарознавчої експертизи № 13-1/757 від 9 квітня 2020 року, склав 5921 гривня 20 копійок.

Цивільний позов потерпілого

Потерпілий ОСОБА_6 заявив до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов у кримінальному провадженні.

У позові вказав, що в господарському приміщенні домоволодіння під номером АДРЕСА_3 , зберігав придбані ним дві ланцюгові бензинові пилки, розкладну алюмінієву драбину, насосну станцію, бензинову мотокосу, два біметалеві радіатори та інше господарське приладдя.

15 березня 2020 року він виявив, що придбані ним дві ланцюгові бензинові пилки, розкладна алюмінієва драбина, насосна станція, бензинова мотокоса та два біметалеві радіатори, які знаходилися в господарському приміщенні, зникли.

Йому відомо, що злочин вчинив ОСОБА_5 , 4 квітня 2020 року працівниками поліції було вилучено у громадянина ОСОБА_7 бензинову ланцюгову пилку марки «Урал БП-45-3,0» синього кольору, шину та ланцюг, які знаходилися поряд; у громадянина ОСОБА_8 вилучено належну йому бензинову ланцюгову пилку марки «Минск МТ-3», моделі «МБП-6500», червоного кольору.

Як ОСОБА_5 розпорядився іншим викраденим у нього майном, зокрема, алюмінієвою розкладною драбиною, насосною станцією та двома біметалічними радіаторами, йому не відомо.

Насосна станція та біметалічні радіатори придбані ним в новому стані, у використанні не перебували. Середня ціна такого радіатора на сьогодні становить 2500 гривень одного. Середня вартість насосної станції становить 3500 гривень, розкладної алюмінієвої драбини висотою 4,5 м - 4000 гривень.

Таким чином, злочинними діями обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому матеріальні збитки на суму 12500 гривень.

Квитанції та документи на придбання вказаних речей не збереглися, оскільки вказане майно було придбане для власного використання.

Просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 12500 гривень спричиненої майнової шкоди.

Позиції учасників судового провадження
Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив, визнав себе винним у вчиненні злочину, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання.

Повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України.

Заслухавши вступну промову прокурора, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченого слідує наступне.

14 лютого 2020 року він вирішив вчинити крадіжку будь-якого майна з господарського приміщення, що розташоване на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , яке належить його сусіду ОСОБА_6 . Раніше він перебував у вказаному приміщенні та бачив там різне майно.

Того ж дня, в темну пору доби, точного часу не пам`ятає, він прибув до домоволодіння по АДРЕСА_3 , відкрив хвіртку та зайшов на огороджену територію. Підійшов до господарського приміщення, шляхом віджиму вікна проник всередину приміщення. Перебуваючи у приміщенні, відшукав дві бензинові ланцюгові пилки в комплекті з шиною і ланцюгом, насосну станцію з гідроакумулятором з нержавіючої сталі, два радіатори та драбину. Вказане майно виніс за межі домоволодіння та сховав на березі річки, що неподалік, в чагарниках. Невдовзі викрадені речі продав невідомій особі за кошти, розмір яких не пам`ятає.

Марку викраденого майна та його вартість не заперечує. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Заявлений потерпілим цивільний позов визнав частково. Вказав, що стягненню не підлягає вартість майна, яке вилучено та підлягає поверненню потерпілому.

Допит обвинуваченого здійснено відповідно до правил ст. 351 КПК України.

Потерпілий, звертаючись із цивільним позовом, вказав, що із господарського приміщення було викрадено і інше майно, яке зберігалося у ньому, та яке не вказано у змісті обвинувального акта, зокрема, розкладна алюмінієва драбина, бензинова мотокоса та два біметалеві радіатори. Він самостійно оцінив таке майно і вважає, що його вартість має бути відшкодована обвинуваченим.

Після задоволення клопотання потерпілого про відкладення судового розгляду кримінального провадження з метою отримання ним правничої допомоги, в судові засідання, призначені на 16 год. 06 квітня 2021 року, 10 год. 15 квітня 2021 року, 15 год. 28 квітня 2021 року, 10 год. 21 травня 2021 року, потерпілий не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце їх проведення.

Суд дійшов висновку про розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілого.

Прокурор не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин, вказав на відсутність підстав для висунення додаткового обвинувачення та зміни обвинувачення в частині обсягу викраденого майна.

Мотиви суду
Обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, з його показань суд дійшов висновку про визнання ним всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні.

Пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце, та полягає у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_6 , вчиненому з проникненням у господарське приміщення домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , що кваліфікується судом як злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України. Обвинувачений є винними у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають злочинність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив злочин у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, на засіданнях адмінкомісії і комісії по профілактиці насильства та жорстокості в сім`ях матеріали про адміністративне правопорушення не розглядалися, компрометуючі матеріали щодо нього відсутні, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики, виданої Миронівською міською радою Київської області 8 квітня 2020 року, вимоги УІТ ГУ МВС України в Київській області від 06 квітня 2020 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» від 6 квітня 2020 року.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді Миронівського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області від 11 вересня 2020 року, органом пробації ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як середні.

З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, та вказані ризики, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Факторами, що підвищують ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, є стосунки у суспільстві, вживання наркотичних засобів, освіта, ставлення до правопорушення. Обвинувачений мінімізує власну відповідальність за вчинене ним правопорушення.

Органом пробації встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 має бажання змінитися та приймати участь у своєму виправленні.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у виді злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, має позитивну характеристику, до вчинення злочину дотримувався правомірної поведінки.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому необхідно призначити у виді позбавлення волі на строк три роки. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Характер вчиненого обвинуваченим діяння, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, до вчинення інкримінованого злочину дотримувався правомірної поведінки, яка відповідає приписам правових норм, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та в сукупності утворюють підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку. Звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням можливе лише в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, з покладанням на нього відповідних обовязків.

Вирішення цивільного позову

Заявлений потерпілим позов про відшкодування шкоди, спричиненої злочином, підлягає задоволенню частково з таких мотивів.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

На підставі ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст.129 КПК України).

За результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні судом приймаються рішення: : 1) задовольнити цивільний позов повністю або частково; 2) відмовити в позові; 3) залишити позов без розгляду.

Рішення за цивільним позовом про відшкодування збитків суд приймає після того, як вирішить загальні питання щодо обвинувачення та визначення покарання.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо в судовому засіданні були доведені підстави цивільного позову.

На підставі оцінених обставин щодо наявності та розміру спричиненої потерпілому шкоди, суд зазначає, що підстави цивільного позову в частині розміру позовних вимог не були доведені.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

За матеріалами цього кримінального провадження, предметом викрадення було майно у виді:
бензинової ланцюгової пилки марки «Урал БП-45-3,0», в комплекті з шиною та ланцюгом, вартістю 1584 гривні, бензинової ланцюгової пилки марки «Минск МТ-3», моделі «МБП-6500», в комплекті з шиною та ланцюгом, вартістю 1120 гривень, та насосної станції марки «Насосы+», моделі «AUJS 60/24LSS», з гідроакумулятором із нержавіючої сталі, вартістю 3217 гривень 20 копійок.

Під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював, додаткове обвинувачення не висував.
З огляду на викладені норми закону, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, збільшувати його об`єм. Ці повноваження належать виключно до компетенції слідчого та прокурора як сторони обвинувачення.
Суд не може доповнити обвинувачення новими епізодами або визнати встановленими кримінальні правопорушення, про які не вказано в обвинувальному акті, і які обтяжують покарання обвинуваченого. Також суд не вправі змінити формулювання обвинувачення за його фактичними обставинами, якщо це вносить істотні зміни в обвинувачення, викладене в обвинувальному акті.

При вирішенні цивільного позову суд виходить із факту встановлення винності обвинуваченого у вчиненні злочину, нанесенні збитків потерпілому, заподіянні збитків безпосередньо тим злочином, що вчинив обвинувачений.

З метою захисту порушених прав потерпілого, враховуючи перелік майна, що стало предметом крадіжки у даному кримінальному провадженні, в рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди, стягненню з обвинуваченого підлягає вартість викраденої речі у виді насосної станції марки «Насосы+», моделі «AUJS 60/24LSS», з гідроакумулятором із нержавіючої сталі, в розмірі 3217 гривень 20 копійок, яка не має статусу речового доказу та не може бути повернута за результатами розгляду кримінального провадження.

В решті позовні вимоги є недоведеними.

Вирішення питань про процесуальні витрати, заходи забезпечення кримінального провадження та речові докази

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Застосовані ухвалами слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 7 квітня 2020 року заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що долучено до кримінального провадження як речові докази, підлягають скасуванню.

Питання про розподіл процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Згідно правил вказаної статті, вартість проведеної у кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи в сумі 817 гривень 25 копійок, що документально підтверджена довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 13-1/757 від 9 квітня 2020 року, підлягає відшкодуванню обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 завдану злочином шкоду в сумі 3217 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 817 гривень 25 копійок.

Скасувати арешт майна, застосований ухвалами слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 7 квітня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000121.

Речові докази: бензинову ланцюгову пилку марки «Урал БП-45-3,0» в комплекті з шиною та ланцюгом, бензинову ланцюгову пилку марки «Минск МТ-3», моделі «МБП-6500», червоного кольору з додатковою шиною «WINZOR» червоного кольору, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку, після набрання вироком чинності вважати повернутим за належністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку підлягає негайному врученню засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1