н/п 1-кс/953/7292/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2021 р. м. Харків

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судовий засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 14.06.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2021 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 14.06.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000116, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Крім того, слідчий вказує, що під час здійснення досудового розслідування встановлено, що в червні 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він спільно з сином ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, тобто на співробітників Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції України, в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме щодо вирішення питання про зняття арешту з автомобіля марки Део Матіз д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 р.в., вимагав у ОСОБА_8 надати йому неправомірну вигоду, при наступних обставинах.

Слідчий зазначив, що з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення осіб, уповноважених на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, в червні 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив ОСОБА_8 про те що у разі ненадання останнім, йому 1000 доларів США, ОСОБА_7 має можливість вплинути на рішення співробітників відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області щодо накладення арешту на майно ОСОБА_8 , тобто погіршення становища останнього як боржника у виконавчому провадженні.

Також, слідчий вказав, що в подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди домовились з співробітниками державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області щодо накладення арешту на майно ОСОБА_8 а саме на транспортний засіб марки Део Матіз д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 р.в., внаслідок чого 08.06.2021 вказаний транспортний засіб було арештовано та вилучено у ОСОБА_8 .

У подальшому, 09.07.2021 та 13.07.2021 при зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_7 останній неодноразового наголошував про необхідність надання неправомірної вигоди для себе в розмірі 1000 доларів США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави щодо зняття арешту з транспортного засобу Део Матіз д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску та його повернення ОСОБА_8 у користування.

Крім того, слідчий зазначає, що 14.07.2021 під час телефонної розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 висловив прохання надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, а також повідомив, що після передачі йому вказаної суми грошових коштів, не пізніше наступного дня, арешт з автомобіля потерпілого буде знятий і він зможе використовувати його у своєму повсякденному житті.

Також, 21.07.2021 під час зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_7 , останній продовжував свої злочинні дії направлені на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами Київського ВДВС у м. Харкові з приводу отримання неправомірної вигоди для себе в розмірі 1000 доларів США та пообіцяв зустрітись із посадовими особами Київського ВДВС у м. Харкові, з метою вирішення питання про повернення автомобіля Део Матіз д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 р.в. ОСОБА_8 .

Слідчий вказує, що 22.07.2021 приблизно о 18:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи біля школи №172, що розташована по вул. Метробудівників, буд. 36 що у м. Харкові зустрівся з ОСОБА_8 , якому надав вказівку особисто передати грошові кошти в розмірі 1000 доларів США його батькові ОСОБА_5 за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, потерпілий ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_7 , направився за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , де 22.07.2021 близько 20 години 10 хвилин, діючи за вказівкою ОСОБА_7 , передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США, а ОСОБА_5 , з метою реалізації спільного злочинного наміру, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 1 000 доларів США, які помістив до заднього карману шортів, одягнених на нього, тим самим, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , одержав неправомірну вигоду у розмірі 1 000 США, за вплив останнім на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У зв`язку з чим, 23.07.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, тобто за одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий зазначає, що 22.07.2021 у порядку ст.208 КПК України СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.369-2 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри та на недоведеність існування ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, сторона захисту прохала врахувати вік та стан здоров`я підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона захисту прохала суд застосувати до підозрюваного біль м`який запобіжний захід.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та докази у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

В провадженні Харківського районного управління поліції №1 в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000116 від 14.06.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

22.07.2021 у порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

23.07.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме з за одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 є осудною особою, який досяг 16-річного віку.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.
За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: даними, які містяться у протоколі про результаті контролю за вчинення злочину від 22.07.2021; даними, які містяться у протоколі огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 22.07.2021;показаннями потерпілого, які містяться в протоколах допиту від 14.06.2021, 22.07.2021, 23.07.2021; даними, які містяться у протоколах затримання особи , підозрюваної у вчиненні злочину від 22.07.2021; показаннями свідка ОСОБА_10 , які містяться у протоколі допиту від 27.07.2021; показаннями свідка ОСОБА_11 , які містяться у протоколі допиту від 23.07.2021; показаннями свідка ОСОБА_12 , які містяться у протоколі допиту від 23.07.2021;показаннями свідка ОСОБА_13 , які містяться у протоколі допиту від 23.07.2021.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК-2 України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідча суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, який відповідно до ст.ст. 12, 45 КК України є тяжким та корупційним, і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, без можливості застосування ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, може вдатися до відповідних дій.

Доводи сторони захисту про відсутність такого ризику та долучені ними документи не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідча суддя бере до уваги, що існує коло осіб, які на даний час не допитані в якості свідків. Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного, як на свідків, потерпілого, та потерплого, який є цивільним чоловіком сестри підозрюваного, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеним ризик щодо знищення, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, як вбачається з пояснень підозрюваного, останній як на час розгляду даного клопотання, так і за час свого життя ніколи не займав посад, пов`язаних з виконанням функцій держави або органів самоврядування. Він за фахом є інженером хіміком, технологом, тривалий час працював на заводі імені Малишева. Його дружина працює в школі адміністратором. З колегами його сина, який є також підозрюваним у даному кримінальному провадженні, він не спілкується, до них додому вони не приходять, оскільки, як він вважає, син цурається їх биту.

Слідча суддя також вважає не доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано ніяких документів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому.

А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

Разом з цим, пунктами 3, 4, 5, 8 ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного.

Дослідивши в сукупності матеріали клопотання наданні як стороною обвинувачення так і стороною захисту, слідча суддя вважає, що прокурор не довів шляхом доказування в судовому засіданні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у порівнянні з триманням під вартою, стосовно підозрюваного, який раніше не судимий, станом на час розгляду клопотання досяг 58 віку, має хронічні захворювання, має постійне зареєстроване місце проживання, одружений, має двох повнолітніх дітей та онуків, офіційно ніде не працює, оскільки зі слів підозрюваного оформлює інвалідність, тобто має стійкі соціальні зав`язки та не виявляє підвищену соціальну небезпеку, буде недостатнім застосування домашнього арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, призначення якого обумовлює необхідність контролю за дотриманням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а також унеможливить запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідча суддя дійшла висновку, що з урахуванням стадії досудового розслідування та наявності правових підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який відповідно до справи ЄСПЛ «Манчіні проти Італії» прирівняно до позбавлення волі, тобто домашній арешт може цілком забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З огляду на викладене, слідча суддя вважає, що такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт стосовно ОСОБА_5 здатен дієво забезпечити по цьому кримінальному провадженню досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а також унеможливить продовження будь-якої незаконної діяльності або імовірності впливу на учасників процесу з боку підозрюваного.

Разом з цим, наявність систематичного контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі на які посилався слідчий та прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

З огляду на те, що стороною обвинувачення недоведено неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, слідча суддя приходить до висновку, що у клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню і застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України .

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Оскільки ОСОБА_5 було затримано 22.07.2021 у порядку ст.208 КПК України, повідомлено про підозру 23.07.2021, то з урахуванням положень ч. 1 ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити до 19.09.2021 включно в межах строку досудового розслідування.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 194, 372, 376 ч.2 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 14.06.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування, тобто на 60 (шістдесят) днів - до 19 вересня 2021 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного через слідчого ХРУП №1 ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 .

Встановити строк дії ухвали до 19.09.2021.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено 27 липня 2021 року.

Слідча суддя ОСОБА_1