Справа № 465/5657/17
пр.№ 1-в/464/45/21
У Х В А Л А

01 червня 2021 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання органу пробації про звільнення від покарання ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

Провідний інспектор Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

У судове засідання учасники процесу не прибули, хоча були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, що відповідно до ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Від інспектора органу пробації надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, подання підтримує у прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Прокурор подав заяву про відмову у задоволенні клопотання з підстав наявності на розгляді Личаківського районного суду м.Львова кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.289 КК України, вчиненого 27 лютого 2019 року, тобто під час іспитового терміну.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За умовами п.9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

ОСОБА_3 засуджений 14 вересня 2018 року вироком Франківського районного суду м.Львова (справа № 465/5657/17) за ч.1 ст.289, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України та урахуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст.ст.75, 104 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано засудженого: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодженя з уповноваженим органом з питань пробації.

За умовами ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Так, згідно із ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000673, внесеному 19 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_3 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні 27 лютого 2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (перебуває на розгляді Личаківського районного суду м.Львова).

Указана обставина, з огляду на положення вище наведених норм закону, перешкоджає звільненню засудженого ОСОБА_3 на підставі ч.3 ст. 78 КК України від призначеного покарання з випробовуванням. У матеріалах особової справи № 46/2019 відносно засудженого відсутності відомості щодо стану розгляду згаданого кримінального провадження, що на думку суду позбавляє орган пробації можливості всебічно і повно встановити необхідність направлення зазначеного подання до суду.

Подання, в якому ставиться питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання є недоцільним, а посилання органу пробації на закінчення іспитового строку, як на підставу для звільнення його від відбування покарання, помилковим, оскільки відносно ОСОБА_3 складено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення саме в період іспитового строку і остаточне рішення суду по кримінальному провадженню не прийнято, що позбавляє суд дійти висновку щодо вчинення або не вчинення засудженим нового кримінального правопорушення в період іспитового строку.

Доводи органу пробації не узгоджується з вищенаведеними вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч.3 ст.75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед - не вчинить нового кримінального правопорушення.

Учинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду. Сам факт вчинення нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моментом, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.

Наведене не суперечать вимогам ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні краніального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, на які посилається орган пробації у поданні, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71,72 КК України, як про це зазначається в ч.3 ст.78 цього Кодексу.

Натомість, за наявності виправдувального вироку буде відсутньою обставина, яка на даний час перешкоджає застосуванню положень ч.3 ст.78 КК України. Між тим, у цей період на засудженого не покладені обов`язки, визначені ст.76 КК України, а отже права ОСОБА_3 у контексті ст.78 КК України не порушуються.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні подання органу пробації, як внесеного передчасно.

Крім того, в разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , яке на даний час розпочато, орган пробації не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з поданням про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку. Між тим, безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила дії, в яких орган досудового розслідування вбачає ознаки складу кримінального правопорушення.

На підставі ст.78 КК України та керуючись ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1