Справа № 357/8294/15-к
У Х В А Л А

22.02.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000901, від 06.03.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,
та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Молдови, смт. Теленешти, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілий ОСОБА_9 ,
захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
в режимі відеоконференції
захисник ОСОБА_12
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
У С Т А Н О В И В:
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6

22.02.2021 року, в судовому засіданні захисник ОСОБА_11 заявив клопотання про відкладення розгляду справи до отримання інформації, а саме відомостей з ЄРДР, які перебувають у розпорядженні Офісу Генерального прокурора.
Заслухавши думки учасників процесу з приводу заявленого клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника ОСОБА_11 підлягає задоволенню, а судовий розгляд відкладенню.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України суд, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2021 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід - тримання під вартою на 42 дні, тобто до 23 лютого 2021 року.
Таким чином, враховуючи, що до 23 лютого 2021 року судовий розгляд кримінального провадження не вбачається завершити з об`єктивних причин, дотримуючись вимог частини 3 статті 331 КПК України, суд, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Прокурори ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просили продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з огляду на те, що ризики та обставини, які були підставами для обрання і продовження запобіжних заходів, наразі не зменшилися і продовжують існувати.
Потерпілий вважав за доцільне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим, оскільки вважає їх небезпечними для суспільства.
Захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_10 просили змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. Зазначили, що застосування запобіжного заходу щодо підзахисного у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Вказували, що справа тривалий час знаходиться на розгляді в суді і їх підзахисний вже фактично відбув покарання, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України. Вважають недоцільним подальше тримання під вартою ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав своїх захисників і просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Захисник ОСОБА_11 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт з адреси за місцем проживання останнього. Зазначив, що застосування такого запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Вказував, що справа тривалий час знаходиться на розгляді в суді і його підзахисний вже фактично відбув покарання, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про їх особи, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_5 , а саме передбачені пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та ОСОБА_6 , передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, тощо.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, яка згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» разом із Конвенцію про права людини і основоположних свобод застосовується судами як джерело права, стосовно підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, яке ґрунтується на презумпції, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням позбавлення волі, а тому судовим органам потрібно надати інші пояснення продовження тримання особи під вартою. Більше того, підстави подальшого тримання під вартою повинні бути чітко вказані національними судами («Єлоєв проти України», «Харченко проти України»).
У п. 62 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, повинні існувати конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.
Як зазначалося, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
У справі «Ноймайстер проти Австрії» ЄСПЛ констатував, що ризик втечі неминуче зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, оскільки строк тримання може бути вирахуваний із строку позбавлення волі, який може очікувати особа, якщо її визнають винуватою, що зменшує спокусу втечі.
Зазначене, на думку суду, зменшує ризик переховування настільки, що він не може виправдати подальше тримання обвинувачених під вартою.
Покладення ж на обвинувачених обов`язку носити електронний засіб контролю та заборони цілодобово залишати житло, також істотно зменшують вказаний ризик.
Також суд зважає на положення ч. 1 ст. 318 КПК України, п. 3 ст. 5 Конвенції про права людини і основоположних свобод, які визначають право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
На даний час, стороною обвинувачення, не наведено достатніх переконливих мотивів неможливості застосування інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Зваживши всі обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладення певних обов`язків на обвинувачених.
Керуючись статтями 131-132, 176-178, 181, 194, 195, 202, 318, 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відкласти на 10 год. 00 хв. 07.04.2021 року.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на 2 (два) місяці.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- не відлучатися, цілодобово із місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання уповноваженому процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування з обвинуваченим, потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на 2 (два) місяці.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- не відлучатися, цілодобово із місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання уповноваженому процесуальному прокурору у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування з обвинуваченим, потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що в разі не виконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , працівники відповідно Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області та Бершадського ВП ГУ НП в Вінницькій області з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Роз`яснити, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала в частині застосування запобіжних заходів може бути оскаржена обвинуваченими, захисниками безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3