СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1166/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00001094 від 12.04.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Знаменка Кіровоградської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, офіційно не прцюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 України раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 00001094 від 12.04.2021 року стосовно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Прокурор під час підготовчого судового засідання висловила суду думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначила про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та дотримання правил територіальної підсудності при направленні обвинувального акту до Святошинського районного суду м. Києва. Клопотала вирішити питання щодо складання досудової доповіді стосовно обвинуваченого.
Потерпіла та її представник підтримали позицію прокурора, повідомили, що потерпіла бажає пред`явити цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування шкоди, завданої злочином.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду, з приводу питання досудової доповіді поклались на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч.4 ст.315 КПК України судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.
Учасники судового провадження висловили свою думку про проведення судового розгляду у відкритій формі судового засідання, суддею одноособово.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.
Дане кримінальне провадження підсудне Святошинському районному суду м. Києва.
Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, відсутні.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 219 КПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.
Розглядаючи питання щодо складання досудової доповіді, суд керуючись ст. 314-1 КПК України, не вбачає правових підстав для її складання, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, нижня межа санкції якого становить сім років.
У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не заявлено.
Також прокурор в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на обґрунтованість підозри обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник проти клопотання прокурора заперечили з підстав неправильної кваліфікації дій ОСОБА_3 та відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту.
Потерпіла та її представник просили суд задовольнити клопотання прокурора, зауважили, що потерпіла побоюється за своє життя та життя своїх дітей.
Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом,який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішенні клопотання прокурора суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відносяться до категорії особливо тяжкого та передбачає покарання на строк до 15 років позбавлення волі, за змістом обвинувального акту обвинувачений офіційно не працевлаштований (зі слів сторони захисту працював охоронником в магазині «Сільпо»), не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків,зареєстрований в Автономній Республіці Крим, в м. Києві житло винаймав.
Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, здійснювати вплив на свідків та потерпілу, які на даний час не допитані судом, а також ухилятись від суду.
З огляду на викладене, враховуючи те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Водночас, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено із застосуванням насильства.
Згідно ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.27, ч. 5 ст. 28, ст.177,ст.178, ст. 183, ст. ст. 314-316, ст.331,ст.ст. 369, 372 КПК України, суд,-

постановив:
Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, на 16 год. 30 хв. 15 червня 2021 року в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва у відкритому судовому засіданні.
Справу розглядати суддею одноособово.
Викликати в судове засідання прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу та її представника.
Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 обчислювати з 08 червня 2021 року по 06 серпня 2021 року включно.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена протягом семі днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду, а в іншій частині - оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1