22.06.2021
Справа № 642/6730/20
1-кс/642/1759/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла заява адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід головуючого судді ОСОБА_8 , який розглядає обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачених за ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України. В обгрунтування заяви про відвід зазначено, що у сторони захисту виникають сумніви у безсторонності судді, у зв`язку із тим, що головуючий суддя ОСОБА_8 12.05.2021р. прийняв, на думку захисту незаконне, необгрунтоване та невмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження а також про відмову у поверненні обвинувального акту прокурору, та призначив обвинувальний акт до розгляду. Так, на думку захисника, суддя за наявними доказами мав прийняти рішення про закриття кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт було направлено до суду після закінчення строків досудового розслідування. Окрім того, суддя оголосив вступну та резолютивну частину ухвали через 19 хвилин, хоча захистом було подано більше 60 аркушів клопотання з додатками, що потребувало набагато більшого часу. Тому, захист вважає, що підготовче судове засідання було проведено формально.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заяву про відвід підтримав та зазначив, що судді ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні було подано два клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та про закриття кримінального провадження. Видаляючись до нарадчої кімнати суддя запропонував узгодити дату та час судового розгляду, що свідчить про упередженість судді. Через 19 хвилин суддя не запросив до судового засідання учасників кримінального провадження, оголосив резолютивну частину ухвали, якою відмовив у задоволенні зазначених клопотань. З повного тексту ухвали вбачається, що вона не обгрунтована, не мотивована, суддя відмовив у задоволенні клопотань, пославшись на їх передчасність, а також те, що це є правом, а не обов`язком суду, що не є свочасним розглядом спарви судом.

Захисник ОСОБА_5 заяву підтримав та додатково зазначив, що при поданні двох клопотань, стороною захисту було мотивовано щодо неможливості призначення обвинувального акту до розгляду, оскільки в обвинувальному акті відсутні дати та мета вчинення кримінального правопорушення, тобто не сформульовано обвинувачення. До клопотань було додано додатки на 60 аркушах, і у судді, крім обвинувального акту та реєстру, були всі наявні підстави для закриття кримінального провадження, чи повернення прокурору обвинувального акту, оскільки всі процесуальні дії були поза межами досудового розслідування, і час, коли прокурор мав право приймати процесуальні рішення, сплинув. Суддя не з`ясував думку учасників справи щодо клопотань, у зв`язку з чим, вбачається, що у судді була сформульована своя думка. Суддя за 19 хвилин не міг ознайомитися з наданими захистом документами, та оголосив ухвалу без учасників провадження, у зв`язку з чим вбачається упередженість судді у розгляді кримінального провадження. З запису судового засідання неможливо розібрати, хто що казав, а тому, ухвала є нелегітімною.

Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.

Прокурор проти задоволення заяви про відвід судді заперечував. Вважав цю заяву необгрунтованою та не підтвердженою доказами щодо неупередженості судді в розумінні статті 70 КПК України, оскільки з самої заяви вбачається, що сторону захисту не влаштовує ухвала судді ОСОБА_8 .
Суддя ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, письмових пояснень не надав. Про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Статтею 75 КПК України закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Так, п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонностімає визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

Посилання заявника на те, що слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження та про відмову у поверненні обвинувального акту прокурору, не може свідчити про те, що у слідчого судді є зацікавленість у результатах розгляду кримінального провадження.

Само по собі ухвалення слідчим суддею певних процесуальних рішень не на користь заявника не може свідчити про упередженість судді. У відводі заявники не посилаються на будь-які інші обставини, які б могли свідчити про упередженість або зацікавленість слідчого судді у розгляді даного кримінального провадження.

Відомостей про те, що суддя ОСОБА_8 наперед висловив свою думку щодо подальшого руху кримінального провадження і сумніву в його неупередженості судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 76, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22.06.2021р.

Суддя: ОСОБА_1