Справа № 296/2485/21
У Х В А Л А
Іменем України

08 квітня 2021 року.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу по кримінальному провадженні № 0000334 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 20 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5

23 березня 2021 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання судом ставилось на обговорення питання про направлення вказаного кримінального провадження до Житомирського апеляційного суду для розгляду питання про направлення подання до Верховного суду для визначення підсудності.

Прокурор не заперечував проти направлення кримінального провадження до Житомирського апеляційного суду для розгляду питання про направлення подання до Верховного суду для визначення підсудності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі направити обвинувальний акт для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження даному суду.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і почали збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України - Автономну Республіку Крим та міста Севастополь.

В подальшому, протягом лютого-березня 2014 року на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, захопили державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тобто здійснили тимчасову окупацію вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час.

06 березня 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» №1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно- правовими актами. Рішенням Конституційного Суду України від 14 березня 2014 року №2-рп/2014 було визнано зазначену Постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), унаслідок чого вона втратила чинність.

15 березня 2014 року Верховна Рада України ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив легітимність.

За таких обставин, статус території АР Крим, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-УІІ визначено, як тимчасово окупована територія, унаслідок збройної агресії Російської Федерації та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про національну безпеку України» визначено, що збройний конфлікт - збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт).

Таким чином, станом на березень 2014 року, Україна перебувала у стані, що характеризується діями щодо вирішення національно-етнічних, релігійних та інших протиріч із застосуванням засобів збройного насильства, за яких держава не переходить в особливий стан, що визначається як війна, і не вводить режим воєнного стану в країні або на частині її території, а збройна боротьба не виходить за межі операційного напрямку (мають місце різні військові інциденти, військові акції, інші військові зіткнення обмеженого масштабу (низької інтенсивності) із застосуванням іррегулярних або регулярних збройних формувань), тобто знаходилася у період збройного конфлікту.

В умовах збройного конфлікту та окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, вірні присязі Українському народу військовослужбовці самостійно та централізовано виходили з окупованої території Автономної республіки Крим для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.

У зв`язку із цим, виконуючому обов`язки Міністра оборони України, дорученням Прем`єр-міністра України від 08.03.2014 №6627/0/1 було доручено невідкладно вжити заходів для забезпечення розміщення в санаторіях сімей військовослужбовців, які перебувають на території Автономної Республіки Крим.

На виконання зазначеного доручення, керівникам підприємств, установ, організацій було доручено підготувати відповідні списки військовослужбовців, які бажають вийти з окупованої території Автономної Республіки Крим та продовжувати службу в Збройних Силах України, що у подальшому і було зроблено.

Виходячи з необхідності збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців, працівників Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Указом Президента України від 24 березня 2014 року №339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України».

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» було вирішено невідкладно розпочати передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України. Рішення було опубліковане в офіційних виданнях та в засобах масової інформації.

На виконання Указу Президента України №339 від 24 березня 2014 року, 01 квітня 2014 року Кабінетом Міністрів України схвалено план організації виконання Указу Президента України від 24 березня 2014 року №339.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які прибули з тимчасово окупованої території і виявили бажання (за наявності підстав) звільнитися з військової служби, звільняються з військової служби, у тому числі в особливий період, за наявних підстав, а при їх відсутності - у зв`язку із скороченням штатів, якщо вони звернулися з клопотанням про звільнення протягом трьох місяців після прибуття з тимчасово окупованої території. Військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями та правоохоронними органами України строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів.

Згідно вищевказаних вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та спільної директиви Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 12.05.2014 №Д-2 та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відрядженні до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ДКА України) Головою ДКА України видано наказ по особовому складу від 14.05.2014 № 14-оф про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території АР Крим, в ДКА України ( АДРЕСА_1 ) до 30.05.2014. Зазначений Наказ було розіслано згідно з розрахунком розсилки та доведено на місця засобами зв`язку.

Разом з цим встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим, Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 28.08.1999, 11.07.2000 призваний на військову службу до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.07.2000 р. при Житомирському військовому інституті радіоелектроніки ім. С.П.Корольова прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю. ОСОБА_5 присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, присягнув ніколи не зраджувати Українському народові.

18.06.2005 ОСОБА_5 був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_3 із залишенням на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України від 23.04.2013 № 46 ОСОБА_5 присвоєно військове звання «майор».

Наказом Голови Державного космічного агентства України від 10.04.2013 №6-оф «майор» ОСОБА_5 призначений на посаду інженера оперативно- диспетчерської служби відділу систем енергозабезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який дислокувався в АДРЕСА_2 .

Під час проходження служби ОСОБА_5 зобов`язаний, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_5 був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, «майор» ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, обіймаючи вищевказану посаду, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, діючи всупереч інтересам України, в період збройного конфлікту, вчинив умисний злочин проти основ національної безпеки України - державну зраду, за наступних обставин.

Так, на виконання злочинного умислу, направленого на перехід на бік ворога у період збройного конфлікту, ОСОБА_5 , отримавши, не пізніше 19 березня 2014 року, в денний час (більш точної дати та час досудовим розслідуванням не встановлено), у приміщенні клубу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ), пропозицію від невстановлених на даний час представників Збройних Сил Російської Федерації, щодо проходження військової служби в ЗС РФ із збереженням посади у НЦУВКЗ, ОСОБА_5 , погодився з цією пропозицією.

Продовжуючи виконання вищевказаного умислу, в кінці березня 2014 року (більш точної дати та час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , був прийнятий та розпочав військову службу на умовах окупаційної влади у « НОМЕР_2 Окремому командно-вимірювальному комплексі Військ повітряно-космічної оборони ЗС РФ». Вищевказане найменування було присвоєно незаконно НЦУВКЗ. У вказаному збройному формуванні Російської Федерації, ОСОБА_5 , займав ту саму посаду та виконував ті ж самі посадові обов`язки, які були в нього в НЦУВКЗ.

У такий спосіб, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та передбачаючи, що внаслідок його дій буде завдано шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто вчинив державну зраду.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, маючи кримінальний протиправний умисел на ухилення від військової служби, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби - дезертирство, за наступних обставин.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Директиви Міністерства оборони України і Генерального Штабу Збройних Сил України від 12.05.2014№ Д-2 та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відряджені до ДКА України Головою ДКА України, був виданий наказ по особовому складу від 14.05.2014 № 14-оф (далі - Наказ № 14-оф від 14.05.2014) про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, до ДКА України, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_1 . Граничний термін прибуття - 30 травня 2014 року. Зазначений Наказ був розміщений на офіційному сайті Агентства, направлений електронною поштою на адреси керівників установ та керівникам кадрових служб, був ними отриманий та доведений офіцерам встановленим чином.

Однак, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інженера оперативно- диспетчерської служби відділу систем енергозабезпечення, Центру контролю космічного простору, який дислокувався в АДРЕСА_2 , будучи обізнаним з вище вказаним Наказом № 14-оф від 14.05.2014, всупереч виконання вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІУ, а також ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою ухилення від військової служби, 30 травня 2014 року не з`явився на службу до ДКА України, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , з відрядження.

За час відсутності у ДКА України, майор ОСОБА_5 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, про звільнення з військової служби до ДКА України не звертався, перебуваючи поза межами ДКА України правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини, не повідомляв, та проводить час на власний розсуд.

Наказом Міністерства оборони України від 05.06.2014 № 272, майор ОСОБА_5 , зарахований у розпорядження Міністерства оборони України з 31.05.2014. Наказом ДКА України від 11.06.2014 № 18-оф ОСОБА_5 звільнений від займаної посади. Наказом Міністерства оборони України від 27.04.2015 № 94КП на ОСОБА_5 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання». Наказом Міністерства оборони України від 12.05.2015 р № 328, ОСОБА_5 звільнений з військової служби у запас з пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 27.04.2015.

У такий спосіб, ОСОБА_5 , будучи повідомлений про необхідність виконання Наказу № 14-оф від 14.05.2014, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув з відрядження на службу до ДКА України, з метою ухилення від її проходження з 30.05.2014 до теперішнього часу, чим вчинив дезертирство.

Відповідно ст. 12 ч. 1 до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд: кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - одним з районних судів міста Києва, визначеним Апеляційним судом міста Києва.

Відтак, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, наявні підстави для висновку, що кримінальне провадження не підсудне Корольовському районному суду м. Житомира.

Згідно ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Також, згідно ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що поставляється вмотивована ухвала.

З урахуванням вказаного, дотримуючись положень ст. 34 КПК України суд вважає, що вказане кримінальне провадження підлягає направленню до Житомирського апеляційного суду для внесення подання в порядку ч. 3 ст. 34 КПК України до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з метою направлення вказаного провадження до Київського апеляційного суду для направлення за підсудністю до одного із районних судів м. Києва.

Також по вказаному кримінальному провадженню свідків немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 314, 369 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000334 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України, направити до Житомирського апеляційного суду для направлення відповідного подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з метою направлення вказаного провадження до Київського апеляційного суду для направлення за підсудністю до одного із районних судів м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1