Справа № 127/2011/21
Провадження № 1-кп/127/94/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000777 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хмільник, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом ГУ ДФС у Вінницькій області від 28 серпня 2018 № 191-о, у зв`язку із зміною Організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДФС у Вінницькій області від 10 серпня 2018 року № 4992 «Про внесення зміни №1 до Організаційної структури ГУ ДФС у Вінницькій області» та від 27 серпня 2018 року № 41-ф «Про внесення змін до штатного розпису ГУ ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_4 , головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків та зборів ГУ ДФС у Вінницькій області з 28 серпня 2018 призначено на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків та зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Отже, будучи службовою особою, ОСОБА_4 постійно (на підставі наказу про призначення на посаду) обіймав посаду у державному органі та здійснював функції представника влади, а тому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.
Згідно п. 1.3. Посадової інструкції головного державного ревізора - інспектора відділу перевірок у сфері торгівлі Управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області, затвердженої 12.09.2017, та з якою ОСОБА_4 ознайомився в цей же день, останній у своїй роботі керується Конституцією України, Податковим кодексом України, Митним кодексом України, законами України, актами Кабінету Міністрів України, а також нормативно-правовими актами Державної фіскальної служби, іншими актами законодавства України.
Відповідно до п. п. 2.2.4.1.1. п. 2.2.4.1, п. 2.2.5., п.п. 2.2.6.3 п. 2.2.6., п.п. 2.2.7.3 п. 2.2.7., п.п. 2.2.8.1., 2.2.8.2., 2.2.8.4., 2.2.8.5., 2.2.8.7. п. 2.2.8., Посадової інструкції ОСОБА_4 повинен виконувати такі функції та процедури: у межах компетенції, застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) податків, зборів (обов`язкових платежів), у тому числі під час проведення перевірок; інформаційно-аналітичне забезпечення проведення перевірок за даними інформаційних баз даних ДФС; аналіз фінансово-господарської діяльності платника податків за показниками податкової і фінансової звітності, зовнішньоекономічними операціями та внесення пропозицій щодо доцільності проведення документальних перевірок платників податків; документування результатів перевірки на кожному етапі її проведення, у т.ч. за допомогою підсистеми «Паспорт перевірки» ІС «Податковий блок», з метою формування оперативних звітних показників; аналіз матеріалів контрольно-перевірочної роботи, інформації про схеми мінімізації, порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, виявлені при проведені контрольно-перевірочної роботи; аналіз ефективності роботи з ризиками несплати податків для надання пропозицій ДФС; забезпечення проведення документальних планових перевірок платників податків у терміни, визначені планом-графіком перевірок; проведення, координація документальних (планових та позапланових) перевірок, зустрічних звірок у межах зазначених перевірок юридичних осіб, розробка програм здійснення перевірок з урахуванням особливостей їх діяльності; виявлення та аналіз порушень податкового законодавства щодо використання суб`єктами господарювання схем і механізмів збільшення витрат, податкового кредиту з ПДВ, утворення збитковості/малоприбутковості, заниження доходу/податкових зобов`язань з ПДВ, виявлених у ході документальних перевірок; узагальнення, аналіз та систематизація результатів документальних перевірок, визначення ефективності контрольно-перевірочних роботи структурних підрозділів аудиту, внесення до ДФС пропозицій щодо її поліпшення; участь у опрацюванні, розробці та надання пропозицій до проектів методичних рекомендацій, інструкцій, порядків з питань проведення документальних перевірок та оформлення результатів; направлення матеріалів документальних перевірок до слідчого управління фінансових розслідувань ГУ для розгляду їх на предмет наявності ознак кримінальних правопорушень.
У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.
Згідно з п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014 (зі змінами) Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Одними з основних завдань ДФС є реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів (п.п. 1 п. 3 Положення).
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Податковим кодексом України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 1.1 статті 1 ПК України).
Так, згідно п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.
Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України (п. 41.3 ст. 41 ПК України).
Відповідно до п.п. 19-1.1.1., 19-1.1.2., 19-1.1.7., 19-1.1.40., 19-1.1.46. та 19-1.1.48., п. 19-1.1. ст. 19-1 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; реєструють та ведуть облік платників податків, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків; організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику; використовують під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків податкову інформацію з інформаційно-телекомунікаційних систем та інших джерел, отриману в порядку та спосіб, визначений цим Кодексом; здійснюють інші функції, визначені законом.
Разом з тим, п.п. 4, 5, 6, 7, 57, 88, 93 п. 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014, наголошують на тому, що ДФС відповідно до покладених на неї завдань, у тому числі, здійснює адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом, забезпечує контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою їх нарахування та сплати до бюджету і відповідних позабюджетних фондів; контролює своєчасність подання платниками податків та єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску, митних та інших платежів; здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, законодавства щодо трансфертного ціноутворення, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого законом покладено на ДФС; здійснює облік платників податків та єдиного внеску, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; виявляє кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування, митній та бюджетній сферах, а також встановлює місцезнаходження платників податків, опитує їх засновників, посадових осіб; проводить відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку), у тому числі після проведення митного контролю та митного оформлення; здійснює інші повноваження, визначені законом.
Відповідно до п.п. 20.1.1. 20.1.4., 20.1.6., 20.1.7., 20.1.14., 20.1.18., 20.1.19., 20.1.26., 20.1.45. та 20.1.46. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) контролюючи органи мають право: запрошувати платників податків, зборів, платежів або їхніх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог законодавства з інших питань, у тому числі законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; отримувати від платників податків, платників єдиного внеску та надавати у межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів; визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; користуватися інформаційними базами даних державних органів, державними, у тому числі урядовими, системами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами відповідно до закону; здійснювати щоденну обробку даних та інформації електронного кабінету, необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку; здійснювати інші повноваження, передбачені законом.
Згідно змісту п.п. 2, 4, 7, 14, 15, 18, 19, 20 п. 6 Положення про Державну фіскальну службу України, ДФС для виконання покладених на неї завдань має право: отримувати безоплатно від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також від громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; отримувати від платників податків, а також надавати в межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді; надсилати платникам податків в межах повноважень, передбачених законом, у разі виявлення порушень вимог законодавства письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів, безпосередньо пов`язаних із виявленими порушеннями; вимагати від керівників та відповідних посадових осіб фізичних і юридичних осіб - платників податків, які перевіряються, припинення дій, що перешкоджають здійсненню законних повноважень службовими (посадовими) особами ДФС, усунення виявлених порушень податкового, митного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДФС, та контролювати виконання законних вимог службових (посадових) осіб ДФС; визначати у передбачених Податковим кодексом України випадках суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні податкового, митного, бюджетного законодавства та законодавства про єдиний внесок; отримувати від органів виконавчої влади необхідну інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, у випадках, передбачених законодавством, а також відомості, необхідні для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій усіх форм власності.
Відповідно до п. 7 вищевказаного Положення, ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби, у тому числі, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби.
Водночас, ОСОБА_4 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи службовою особою, знехтував вимогами законодавства, неналежно виконав свої службові обов`язки, що спричинило тяжкі наслідки при наступних обставинах.
У ході досудового розслідування встановлено, що на підставі п.п. 78.1.7 п.78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу на проведення перевірки від 26.10.2018 № 6780 та направлення на перевірку від 15.11.2018 № 2844, виданих ГУ ДФС у Вінницькій області, згідно направлення на перевірку щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру по припиненню підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_4 проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ОСОБА_6 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 27.12.2017 та дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.03.2014 по 27.12.2017 відповідно до затвердженого плану перевірки.
Згідно акту № 5849/13/ від 26.11.2018 про проведення перевірки встановлено, що проведеною документальною перевіркою порушень по питаннях, які охоплені даною перевіркою та установленого порядку обчислення і сплати податків та інших платежів до бюджету і позабюджетних фондів суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_6 виявлено:
1. ст. 6.2 п.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штраф в розмірі 170 грн.
2. п. 8.1, п. 8.4 Порядку обліку платників податків, затверджених наказом міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462, п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, застосовано штраф в розмірі 170 грн.
Крім того, на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу на проведення перевірки ГУ ДФС у Вінницькій області № 564 від 04.02.2019 та наказу на проведення перевірки ДФС України № 59 від 29.01.2019 головним державним ревізором інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_7 проведена позапланова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 27.12.2017 та дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.03.2014 по 27.12.2017 відповідно до затвердженого плану перевірки.
Згідно акту № 661/1305/ від 26.02.2019 про проведення перевірки встановлено, що проведеною документальною перевіркою порушень по питаннях, які охоплені даною перевіркою та установленого порядку обчислення і сплати податків та інших платежів до бюджету і позабюджетних фондів суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_6 виявлено:
1. п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами і доповненнями, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 714405,06 грн. в тому числі за 2015 рік в сумі 192175,16 грн., за 2016 рік в сумі 265010,70 грн., за 2017 рік в сумі 257219,20 грн.
2. пп. 1.2, пп. 1.3. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 57977,97 грн. в тому числі на суму 14458,81 грн. за 2015 рік, на суму 22084,23 грн. за 2016 рік, на суму 21434,93 грн. за 2017 рік.
3. п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, із змінами і доповненнями, у результаті чого визначено суму зобов`язань з єдиного внеску за період, що перевірявся, на суму 275733,60 грн., в тому числі за період 01.01.2015 по 27.12.2017.
4. п. 181.1, ст. 181, п.183.2, п. 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст.185 ст. 185, п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами і доповненнями, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 505239,00 грн., у тому числі по періодах: квітень 2016 в сумі 32212 грн., травень 2016 в сумі 32680 грн., червень 2016 в сумі 20038 грн., липень 2016 в сумі 10362 грн., серпень 2016 в сумі 28305 грн., вересень 2016 в сумі 47189 грн., жовтень 2016 в сумі 20800 грн., листопад 2016 в сумі 22597 грн., грудень 2016 в сумі 2432 грн., січень 2017 в сумі 60150 грн., лютий 2017 в сумі 22159 грн., березень 2017 в сумі 44600 грн., квітень 2017 в сумі 12919 грн., травень 2017 в сумі 11116 грн., червень 2017 в сумі 42193 грн., липень 2017 в сумі 27137 грн., серпень 2017 в сумі 28708 грн., вересень 2017 в сумі 30585 грн., жовтень 2017 в сумі 4337 грн., листопад 2017 в сумі 4719 грн., грудень 2017 в сумі 0 грн.
5. п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 Податкового Кодексу України №2756-VI від 02.12.2010, у результаті не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015, 2016, 2017 роки.
6. ст. 121, п.177.10, ст.177 Податкового Кодексу України №2756-VI від 02.12.2010 із змінами і доповненнями, не вівся облік доходів та витрат.
7. п. 4 частини другої ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, у результаті не подано звіт про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 та 2017 роки.
Відповідно до висновку експерта від 05.10.2020 № 40 за результатами судової економічної експертизи документально зазначені в акті від 26.02.2019 № 661/1305/ заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (запис в ЄДР № 0013053) за період з 01.01.2015 по 27.12.2017 і донарахування до сплати податку на додану вартість підтверджено частково на суму 443 414, 07 грн.
Як наслідок, при документальному оформленні проведеної у період з 19.11.2018 по 23.11.2018 документальної позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у вигляді Акту № 5849/13/ від 26.11.2018, який є офіційним документом, зразок форми якого затверджено Наказом ДФС України від 01.06.2017 №396, не дивлячись на вимоги ст. 86 Податкового кодексу України та п. 6 розділу ІІ Порядку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 щодо чіткого, об`єктивного та повного викладення у акті документальної перевірки фактів виявлених порушень законодавства з питань податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, ОСОБА_4 , не передбачаючи, що в результаті його поведінки буде спричинено тяжкі наслідки, хоча повинен був і міг це передбачити, маючи реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки, несумлінно поставившись до них, не виклав у вказаному Акті документальної позапланової виїзної перевірки та встановлених додатках до нього вищезазначені порушення податкового законодавства з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), через що не донараховано суми податкових зобов`язань, контролюючим органом не визначено суму грошових зобов`язань та не стягнуто до державного бюджету кошти загальним розміром 443 414,07 грн., що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим завдано матеріальної шкоди державному бюджету на вказану суму.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 статті 367 КК України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
За ініціативою обвинуваченого під час досудового розслідування між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 з іншого, у відповідності до ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, 25 березня 2021 року укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України, погодили призначення обвинуваченому відповідного покарання з урахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутності обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Згідно пункту 4 даної угоди, сторони погоджуються на те, щоб визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначити йому основне покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 1 рік та додаткове покарання у виді штрафу у розмірі 470 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить7990,00 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та беззастережно, у вчиненому щиро розкаявся та зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягав на її затвердженні.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності адвоката ОСОБА_5 , та ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання. Підтвердив, що на виконання умов пункту 2 даної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 зобов`язався надати стороні обвинувачення достовірну інформацію, що стосується всіх обставин провадження, які йому відомі, та сприяти розкриттю злочину, а також визнати свою вину.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та його підзахисним, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Заслухавши думку прокурора, захисника та покази обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який повністю визнав свою вину. Показання обвинуваченого суд вважає переконливим доказом його винуватості з підстав їх належності та допустимості.
За таких обставин, суд вважає вказаний доказ достатнім для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, яке вчинене ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів.
Крім того, за змістом угоди, сторони при призначенні покарання погодились враховувати наступні обставини вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, сторони підтверджують, що матеріальна шкода, що настала внаслідок вчинених обвинуваченим протиправних дій, повністю відшкодована, шляхом набрання законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі № 120/3195/19-а, яким відмовлено в позові ОСОБА_6 та залишено в силі податкове рішення-повідомлення про донарахування до сплати податку на додану вартість на суму 443 414,07 грн. за період з 01.01.2015 по 27.12.2017. Прийнято до уваги дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності адвоката ОСОБА_5 з іншого, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 25 березня 2021 року, укладена між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності адвоката ОСОБА_5 , підлягає затвердженню.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 15691 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня 20 копійок.
Речові докази в межах даного кримінального провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 370, 374, 468 - 470, 472, 474, 475 КПК України та ст. 65-67, 75, 76 ст. 367 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності адвоката ОСОБА_5 , та прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 від 25 березня 2021 року у кримінальному провадженні за № 0000777.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 1 рік та покарання у виді штрафу у розмірі 470 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить7990,00 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 15691 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня 20 копійок.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: