Справа № 344/7388/21
Провадження № 1-кс/344/2907/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» про скасування арешту автомобіля,

В С Т А Н О В И В:

Директор товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім» ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у кримінальному провадженні №120 210 5 від 13.02.2021.

Сторони не прибули в судове засідання, однак слідчий представив матеріали кримінального провадження в якому і подано клопотання про скасування арешту майна.

Дослідивши матеріали за клопотанням, а також матеріали кримінальному провадженні №120 210 5 від 13.02.2021 слід вказати наступне.

Стаття 174 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на таке.

13.02.2021 до ЄРДР за №120 210 5 були внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 1 у кримінальному провадженні).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 від 13.02.2021 автомобіль ЗИЛ 130-СПГ, д.н.з НОМЕР_1 було визнано речовим доказом (а.с. 49 у кримінальному провадженні).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 від 17.02.2021 у кримінальному провадженні №120 210 5 від 13.02.2021 накладено арешт на автомобіль ЗИЛ 130-СПГ, д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 шляхом заборони користуватися, розпоряджатися та відчувати його з метою збереження речових доказів (а.с. 55 у кримінальному провадженні).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 від 30.04.2021 кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 08 грудня 2020 року в справі №234/17070/19, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом.

У більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Так, ч.6 ст.9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження. Відповідно до ч.3 ст.174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Разом з тим, у даному випадку постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим (а не відповідним прокурором), а тому питання про скасування арешту майна (автомобіля) слідчим не вирішувалось. При цьому, як встановлено з матеріалів кримінального провадження арештоване майно було визнано речовим доказом, а доля речових доказів повинна вирішуватися судом, а не слідчим суддею, як вказано у правових позиціях Верховного Суду, викладених в постанові від 08 грудня 2020 року в справі №234/17070/19, які покликані забезпечити сталість та єдність судової практики.

Слідчий суддя вважає, що скасування арешту з майна (яке вже було визнано речовим доказом і власне сам арешт на яке і було накладено задля збереження такого речового доказу), фактично вирішить долю речового доказу, а тому приймати таке рішення повинен не слідчий суддя в порядку ст. 174 КПК України, а саме суд.

З огляду на все наведене вище, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, а стороні, що звернулася із клопотанням роз`яснити, що така відмова не позбавляє змоги звернутися до суду (а не слідчого судді), що і буде належним способом захисту свого права.

Згідно до вимог п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а ухвала слідчого судді про скасування арешту майна (чи відмову у його скасуванні), постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №569/17036/18 (провадження № 51-598кмо19), від 10 травня 2019 року у справі № 760/27555/18 (провадження № 51-2210ск19), та у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 180/1462/17 (провадження № 51-8790км18).

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1