Справа №639/2957/20
Провадження № 1-КП/639/135/21
У Х В А Л А
про встановлення процесуального строку

12 липня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднані кримінальні провадження, зареєстровані в ЄРДР 19.10.2019 року за №0001822 та 11.03.2020 року за № 0000504 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про встановлення стороні обвинувачення процесуального строку для забезпечення явки в судове засідання потерпілої ОСОБА_6 в межах трьох місяців.

В обґрунтування клопотання захисник посилався на те, що обвинувачена ОСОБА_4 протягом тривалого строку більше року тримається під вартою. При цьому завершити судовий розгляд даного кримінального провадження не видається можливим через неодноразові неявки в судове засідання потерпілої ОСОБА_6 , в той час як всі інші докази судом були досліджені. Тому, з метою забезпечення права обвинуваченої на розгляд справи протягом розумних строків, захисник просив встановити стороні обвинувачення відповідний строк, після чого, у випадку незабезпечення явки потерпілої, розглянути справу на підставі наявних доказів.

Вислухавши думку обвинуваченої ОСОБА_4 , яка підтримала клопотання, прокурора, який у вирішенні клопотання покладався на розсуд суду, перевіривши доводи клопотання, суд приходить до таких висновків.

По даному кримінальному провадженню обвинуваченій ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.05.2020р. було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено ухвалами суду.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом обману 10.03.2020р. майном потерпілої ОСОБА_7 , у зв`язку з чим в частині даного обвинувачення відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Разом з тим, обвинувачена не визнала свою вину в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за фактом відритого заволодіння 19.10.2019р. майном потерпілої ОСОБА_6 . При цьому обвинувачена не погодилась з кваліфікацією її дій, заперечувала спосіб заволодіння майном потерпілої, вказуючи, що під час вчинення вказаного кримінального правопорушення потерпіла внаслідок обману добровільно віддала належне їй майно, а тому її дії за вказаним епізодом також мають кваліфікуватися за ст. 190 КК України як шахрайство.
Враховуючи позицію сторони захисту, з урахуванням думки учасників судового розгляду, судом було встановленого повний порядок дослідження доказів у вказаній частині обвинувачення та вирішено допитати обвинувачену ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_6 та дослідити документи.
В подальшому судом було допитано обвинувачену ОСОБА_4 та досліджено документи, надані прокурором, проте потерпілу ОСОБА_6 допитано не було.
Частиною 1 статті 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. (ч. 1 ст. 92 КПК України)
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За своїм процесуальним статусом потерпілий фактично є свідком сторони обвинувачення (який наділений додатковими правами, передбаченими статтею 56 КПК України), адже в силу вищенаведених положень КПК України його показаннями можуть підлягати доказуванню обставини, передбачені статтею 91 КПК України, а в силу положень ст. 352, ч. 2 ст. 353 КПК України потерпілий допитується як свідок обвинувачення (першим допитує прокурор).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Під час судового розгляду судом вживались заходи для забезпечення явки в судове засідання потерпілої ОСОБА_6 .. Зокрема, потерпіла викликалась до суду шляхом направлення повісток про виклик на 05.06.2020р. о 11:00 год., 07.09.2020р. о 11:00 год., 13.10.2020 о 12:00 год., 23.11.2020р. о 11:00 год., 12.01.2021р. о 11:00 год., 11.03.2021р. о 12:00 год., 02.04.2021р. о 11:00 год., 26.04.2021р. о 12:00 год. (т. 1 а.с. 18, 19, 85, 86, 103, 104, 124, 145, 161, 165)
Повістка про виклик на 05.06.2020р. повернулася на адресу суду з відміткою про неможливість вручення через «інші причини», повістки про виклик на 07.09.2020р., 13.10.2020р., 26.04.2021р. з відміткою про «відсутність адресата за вказаною адресою».
В той же час повістки про виклик на 23.11.2020р., 12.01.2021р., 11.03.2021р., 02.04.2021р. були вручені адресату - потерпілій ОСОБА_6 ..
Також потерпіла ОСОБА_6 викликалась шляхом направлення SMS-повідомлень в судові засідання, призначені на 26.04.2021р. о 12:00 год. (SMS-повідомлення доставлено 07.04.2021р.), на 20.05.2021р. о 11:30 год. (SMS-повідомлення доставлено 26.04.2021р.) та на 25.05.2021р. (SMS-повідомлення доставлено 20.05.2021р.) (т.1 а.с. 196-199)
Проте, жодного разу потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилась, в телефонному режимі повідомляла про своє небажання приймати участь в судових засіданнях, посилаючись на свій похилий вік.
В поданій до суду заяві від 04.06.2020р. потерпіла ОСОБА_6 просила проводити підготовче судове засідання без її участі у зв`язку з її похилим віком, а в заяві від 12.10.2020р. також просила проводити без її участі судовий розгляд. (т. 1 а.с. 46, 108)
Крім того ухвалою суду від 25.05.2021р. було доручено органу досудового розслідування ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області провести слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження потерпілої ОСОБА_6 та забезпечити її явку в судове засідання, призначене на 11:00 год. 12.07.2021р.
Суду результати виконання вказаної ухвали органом досудового розслідування та прокурором не повідомлені.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Таким чином, з огляду на тривалі строки тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , про продовження якого кожного разу клопочить прокурор; враховуючи поведінку потерпілої ОСОБА_6 , яка неодноразово, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань, до суду не з`являється, виявляє небажання приймати участь в судовому розгляді; з метою забезпечення розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та додержання вимог ст. 6 § 1 Європейської конвенції з прав людини, суд вважає за необхідне встановити стороні обвинувачення достатній процесуальний строк для забезпечення явки в судове засідання потерпілої ОСОБА_6 , після чого справу розглянути на підставі наявних доказів.
Керуючись ст. ст. 28, 113, 114, 350, 369-372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про встановлення процесуального строку задовольнити.
Встановити стороні обвинувачення процесуальний строк для забезпечення явки в судове засідання потерпілої ОСОБА_6 з метою її допиту - до 12 жовтня 2021р., після чого розглянути справу на підставі наявних доказів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1