ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
з секретаремОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава подання голови Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_5 про направлення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000963 з одного суду до іншого місцевого суду Полтавської області,
ВСТАНОВИЛА:
Скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000963 внесеному до ЄРДР 02 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду по суті.

В обрунтування подання вказано, що до можливого постановлення суддями Октябрського районного суду м. Полтави завідомо неправосудних ухвал, з посиланням на ч. 2 ст. 32, п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України.

Згідно автоматизованого розподілу справ, дана справа була розподілена слідчим суддям ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заявили собі самовідводи від розгляду сказаної скарги.

Тому, вважають за доцільне вирішити питання щодо направлення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000963, з одного суду до іншого.

Заслухавши доповідь судді та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

За ч.ч. 1, 3 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КПК України кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Тобто, кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду за наявності обов`язкових підстав та умов, а саме:

1) наявності обов`язкової підстави - процесуальний статус особи (обвинувачений / потерпілий);

2) наявності обов`язкової умови - якщо ця особа працює або працювала у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Процесуальний статус обвинуваченого визначено у ст. 42 КПК України, за якою обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Водночас процесуальний статус потерпілого регламентовано положеннями ст. 55 КПК України, відповідно до яких потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Колегія суддів зауважує, що застосовуючи норми КПК України, в яких міститься пряма вказівка на процесуальний статус особи «обвинувачений», «потерпілий», або використовуються словосполучення, що містять посилання на нього, наприклад, «щодо обвинувачення», слід використовувати ці терміни відповідно до їх точного змісту, визначеного в КПК України, виходячи з буквального, а не розширювального тлумачення.

Крім того, колія суддів звертає увагу, що ч.1 ст. 34 КПК України встановлює вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд до іншого суду.

Виходячи з системного аналізу цих положень, потреба у зміні підсудності кримінального провадження, в якому учасником або зацікавленою особою є суддя, виникає лише в разі набуття ним статусу обвинуваченого або потерпілого в порядку, визначеному ст. ст. 42, 55 КПК України відповідно. Наявність у судді іншого процесуального статусу чи його відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 34 КПК України не може бути підставою для зміни підсудності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що посилання у поданні як на підставу передачі скарги до іншого суду на ч. 2 ст. 32, п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України є безпідставними та не гуртуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки матеріали провадження не містять даних, що судді Октябрського районного суду м. Полтава мають процесуальний статус обвинувачених чи потерпілих у рамках кримінального провадження № 0000963, внесеному до ЄРДР 02.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо повідомлення про підозру у даному провадженні.

Щодо уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді під час розгляду скарги, то вказані сумніви можуть бути усунуті або шляхом повідомлення учасників провадження про їх наявність, із послідуючими діями у випадку заявлення будь-ким із учасників провадження відводу, або шляхом самовідводу слідчим суддею, який підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст.81 КПК України.

В той же час, за матеріалами провадження не встановлено наявність на даний час таких обставин, які свідчать про необхідність передачі скарги для розгляду до іншого суду з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, що передбачає таку можливість, коли після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

З огляду на викладене вище та зважаючи на відсутність підстав для направлення матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_6 на розгляд до іншого суду, колегія суддів приходить до висновку, що подання про направлення скарги, з одного суду до іншого - не може бути задоволено.

Керуючись ст.34 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Відмовити в задоволенні подання голови Октябрського районного суду м. Полтава ОСОБА_5 .

Скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0000963 внесеному до ЄРДР 02 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, повернути до Октябрського районного суду м. Полтава для розгляду по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3