У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретар ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000061 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2021 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
( в режимі відеоконференції з приміщення Казанківського районного суду Миколаївської області)
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
представник потерпілого -
адвокат Задерецький

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2021 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Апелянт вважає оскаржуваний вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд, на його думку, поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, а деякі докази проігнорував.

На думку апелянта, суд не надав належної оцінки, як доказу, довідці від 16 жовтня 2020 року, яка видана Казанківською центральною районною лікарнею ОСОБА_6 , та була належним чином, відповідно до положень ч. 11 ст. 290 КПК України, відкрита стороні обвинувачення та долучена в якості доказу.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги покази свідка ОСОБА_8 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_9 та є зацікавленою особою.

Вказує, що суд безпідставно визнав допустимим доказом виписку із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_9 , видану КП «Казанківська центральна районна лікарня» від 15 жовтня 2020 року, та похідний від неї висновок експерта №125/42 від 21 жовтня 2020 року, оскільки в даній виписці відсутня печатка лікаря, який її видав та дата на штампі КП «Казанківська центральна районна лікарня», а також не взято до уваги те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня медична документація на основі якої сформовано висновок експерта.

Зазначає, що в ході судового розгляду, стороною обвинувачення, суду не було надано таких документів, як: повідомлення про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів досудового розслідування; повідомлення про завершення досудового розслідування; протокол про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів кримінального провадження, із зазначенням таких матеріалів, внаслідок чого при спробі відкриття матеріалів досудового розслідування, було грубо порушено положення ч. 1, 2, 9, 12 ст. 290 КПК України.

Окрім того зазначає, що в ході дослідження доказів, під час судового розгляду, судом не було встановлено жодних обставин щодо поведінки потерпілого та його дружини, які безпосередньо передували поведінці та діям ОСОБА_6 , хоча від даних обставин залежить те, чи перебував ОСОБА_6 в стані необхідної чи уявної оборони.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом визнано доведеним, що 15 жовтня 2020 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 знаходячись по вулиці Першотравнева в с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, в ході сварки з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_9 два удари кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого останній упав на землю. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 не менше одного удару кулаком правої руки в область обличчя, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лобної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній сказі, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.
Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.
Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , повно всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини провадження, дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, свої висновки суд належним чином вмотивував.

Дослідивши всі обставини провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов правильного висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, та пояснив, що 15 жовтня 2020 року близько 13 год. побачив, що на сусідньому городі перебуває ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_8 , підійшовши до них, та на його запитання що вони роблять, ОСОБА_9 нецензурно повідомив, що це не його справи. Після чого, ОСОБА_6 повідомивши ОСОБА_10 про те, що на городі, де ростуть зернові копають метал, прийшов разом з ним до вказаного городу, де на його зауваження ОСОБА_9 , який тримав в руці лопату підняв її та зробив два кроки в його напрямку, зрозумівши, що йому можливо буде нанесено удар, зробив до ОСОБА_9 крок на зустріч та однією рукою схопив лопату, а іншою штовхнув ОСОБА_9 та той впав на землю. В цей час йому ОСОБА_8 нанесла 2-3 удари, та схопившись за лопату, яку він тримав в руці, почала його штовхати, та коли він зробив крок назад ОСОБА_8 упала зверху на ОСОБА_9 . Після чого, він відійшов, а ОСОБА_8 піднявшись, знову почала наносити йому удари в область плеча, та коли вона намагалась нанести йому удар в область ока, він її відштовхнув. В цей час, ОСОБА_9 вскочив і намагаючись відібрати в нього лопату, металевою частиною завдав йому удар по ребрам, та відчувши біль відштовхнув ОСОБА_9 , та правою рукою наніс йому удар в область брови, від якого він впав на землю. Після цього, ОСОБА_8 зателефонувала в поліцію, а він викинувши лопату пішов по своїм справам. Наступного дня, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями звернувся до лікарні.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_9 , 15 жовтня 2020 року близько 13 год. 30 хв. разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 знаходились на городі, за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою металошукача та лопати шукали метал, до них підійшли ОСОБА_10 разом з ОСОБА_6 , і почали цікавитись, чим займаються. В ході спілкування ОСОБА_6 підійшов до нього і наніс йому два удари кулаком руки в область обличчя, від яких упав на землю. Коли, ОСОБА_6 схопився за лопату, підбігла його дружина ОСОБА_8 та намагалася відібрати у обвинуваченого лопату, проте останній почав викручувати їй руку та штовхнув на землю. Після чого, сказав своїй дружині викликати поліцію, внаслідок чого, ОСОБА_6 знову до нього повернувся, та наніс не менше одного удару в область обличчя. Цього ж дня, звернувся до Казанківської ЦРЛ, де йому було надано медичну допомогу та встановлено діагноз забій м`яких тканин лобної ділянки.

Згідно показань свідка ОСОБА_8 , 15 жовтня 2020 року близько 13 год. 30 хв. знаходячись на городі з ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 за допомогою лопати та металошукача шукали метал. В цей час, до них підійшли ОСОБА_10 разом з ОСОБА_6 , та під час спілкування останній зауважив, чому на нього дивляться і підійшов до ОСОБА_9 наніс йому два удари кулаком руки в область обличчя, після чого схвативши за шию звалив на землю. Підійшовши до них помітила що, ОСОБА_6 тримає у руці лопату, яку він забрав у ОСОБА_9 , та коли намагалась відібрати у ОСОБА_6 лопату, щоб він не наніс нею удар чоловікові, обвинувачений почав викручувати їй руку та відкинув її на відстань. Після чого, почала телефонувати в поліцію, а ОСОБА_6 , знову підійшовши до чоловіка, який лежав на землі, наніс йому ще один удар кулаком руки в область обличчя.

Як слідує із показань свідка ОСОБА_10 , 15 жовтня 2020 року за місцем його проживання прийшов ОСОБА_6 і повідомив, що на покинутій садибі по АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_8 копають метал. Прийшовши до зазначеної садиби, під час спілкування ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 та звалив його на землю, яким саме способом не бачив. Стверджує, що дійсно ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 , який лежав на землі два удари кулаком руки в область обличчя.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними письмовими доказами, а саме: заявою потерпілого ОСОБА_9 від 15 жовтня 2020 року (а.к.п. 57); витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.10.2020 року за № 0000061 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України (а.к.п.14); даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21 жовтня 2020 року з фото таблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 (а.к.п. 68-71); даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21 жовтня 2020 року з фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_8 та за участю понятих (а.к.п.65-67); даними протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_10 від 21 жовтня 2020 року у присутності понятих, та фото таблицею до нього (а.к.п.61-63); випискою чергового лікаря КП «Казанківська центральна районна лікарня» про те, що 15 жовтня 2020 року громадянину ОСОБА_9 встановлено діагноз: забій м`яких тканин лобної ділянки (а.к.п.58); висновком експерта №125/42 від 21 жовтня 2020 року, згідно якого, у ОСОБА_9 були наявні тілесні ушкодження у вигляді: забій м`яких тканин лобної ділянки (а.к.п.59).

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого, обвинуваченого та свідків, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм немає.

Згідно п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Отже, як видно з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зроблено з дотриманням ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, та оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання досліджених доказів недопустимими відсутні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, існував прямий причинний зв`язок.

Є необґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності медичної документації на основі якої сформовано висновок експерта №125/42 від 21 жовтня 2020 року, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься виписка із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_9 (а.к.п. 58), на підставі якої було сформовано вказаний висновок та яка являється допустимим доказом.

Перевіряючи доводи захисника з приводу не відкриття суду матеріалів провадження, як це передбачено положенням ст. 290 КПК України, що призвело до ухвалення вироку за недопустимими доказами, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, зокрема щодо недопустимості досліджених судом доказів та які б давали підстави для скасування вироку, органами досудового розслідування та судом не допущено, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2021 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді