Провадження №1-кп/522/234/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції угоду про примирення у кримінальному провадженні, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000316 від 26.01.2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трудове, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого
- 02.06.2008 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.2 ст.121, ч.2 ст.122, ч.2 ст.199, ч.2 ст.296, ч.1 ст.309 КК України до 13 років позбавлення волі, звільненого 19.10.2018 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається, із обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 19.01.2019 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, та місці він на інтернет- сайті «della.ua» побачив оголошення про необхідність перевезення продуктів бджільництва з м. Харкова до м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області, яке розмістив ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме вказаними продуктами бджільництва, шляхом обману.

Крім цього, у обвинувальному акті зазначено про те, що реалізуючи свій злочинний намір, 20.01.2019 року о 09 годині 50 хвилин ОСОБА_3 за допомогою мобільного телефону зв`язався з ОСОБА_8 , який надає послуги перевезення вантажу, та запропонував останньому роботу по перевезенню вантажу в місті Харкові, на що останній погодився. Надалі, 20.01.2019 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись на автозаправці «SOCAR», яка розташована на 377 км. автодороги Київ-Одеса М-05, зустрівся з ОСОБА_8 , який прибув на автомобілі марки «Ореl Vivarо» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 та разом з ним направився до м. Харків.

Також, із обвинувального акту вбачається, що в подальшому, 20.01.2019 року о 23 годині 58 хвилин ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 на вказаному автомобілі прибули на місце завантаження за адресою: АДРЕСА_3 де їх зустрів ОСОБА_6 .. ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, діючи умисно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, повідомив ОСОБА_6 завідомо неправдиві відомості про те, що він нібито являється експедитором товару, таким чином ввівши його в оману, заздалегідь не маючи наміру перевезення товару до місця призначення, в результаті чого останній загрузив до автомобіля 29 мішків з квітковим пилком загальною вагою 720 кг. вартістю 108000 гривень та 27 мішків з бджолиним воском загальною вагою 933 кг. вартістю 93300 гривень та передав накладну на товар для його доставки в м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області.

Також, у обвинувальному акті зазначено про те, що після цього, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про необхідність доставки товару до м. Судова Вишня, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, наказав ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 , їхати до м. Одеси, куди вони прибули 21.01.2019 року о 19 годині 00 хвилин, де на розі вулиць Скісна та Розкидайлівська, що у Приморському районі м. Одеси, ОСОБА_3 перевантажив товар до інших автомобілів.

Також, як вбачається із обвинувального акту, таким чином, ОСОБА_3 заволодів майном ОСОБА_6 , розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши останньому значної майнової шкоди на загальну суму 201300 гривень.

30.03.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла для розгляду угода про примирення від 25.03.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 26.01.2019 року відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Також згідно до указаної угоди про примирення сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням на 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 , та потерпілий ОСОБА_6 розуміють, що відповідно до п.1,2 ч.1 ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є:

1)для обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з

положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав,

передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця

угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.

2)для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України, потерпілий або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила затвердити угоду про примирення від 25 березня 2020 року.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 погодився із думкою прокурора.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 просила затвердити угоду про примирення від 25.03.2021 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив затвердити вище указану угоду про примирення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

У пункті 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», зазначено, що за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або

б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Як вбачається, із обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), що завдало значної шкоди потерпілому.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам ч.7 ст.474 КПК України, суд приходить до висновку про те, що умови угоди, у якій пропонується призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання відповідно до ст.75 КК України із випробуванням на 1 рік, не відповідають інтересам суспільства, так як таке покарання є занадто м`яким для особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення після відбування покарання у вигляді 13 років позбавлення волі, та такий іспитовий строк не буде достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цим обвинуваченим.

Крім того, відповідно до ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на засудженого обов`язково покладаються обов`язки, передбачені указаною статтею. В угоді про примирення не були зазначені обов`язки, передбачені ст.76 КК України, тому суд приходить до висновку про те, що умови угоди суперечать вимогам закону, та при укладені угоди були порушені вимоги п.1 ч.7 ст.474 КПК України.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про те, що є підстави, передбачені п.1, п.2 ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди.

Керуючись ст.ст.469, 474, 376, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У затвердженні угоди про примирення від 25 березня 2020 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 , та потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000316 від 26.01.2019 року - відмовити.

Продовжити судовий розгляд у загальному порядку на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 26.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України у відкритому судовому засіданні у залі №133 Приморського районного суду м. Одеси на вулиці Балківській, 33.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

19.08.2021