Справа № 461/1851/21
Провадження № 1-кс/461/1928/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до слідчого судді Галицького районного суду м.Львова з заявою про забезпечення позову в межах кримінального провадження №0000200 від 08.03.2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якій просить накласти арешт на земельні ділянки, житловий будинок та автомобіль останнього.

В обґрунтування поданої заяви, вказує на те, що 08.03.2021 року, близько 12.30 год. на автодорозі Славське Сколе в с.Тухля Стрийського району, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Skoda Octavia, р.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, не впорався з керуванням даного транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, після чого на узбіччя даної смуги, де скоїв зіткнення з бетонним загородженням автодороги, у зв`язку з чим, злетів у річку Опір. Внаслідок даної події, пасажир вказаного автомобіля - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події. 09.03.2021 року слідчим ВРЗ СТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000200 від 08.03.2021 року повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 12.03.2021 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави. Згідно витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_7 є власником 4 об`єктів нерухомого майна: 3-ох земельних ділянок, житлового будинку в смт.Славське Сколівського р-ну Львівської обл. та автомобіля марки Skoda Octavia, р.н.з. НОМЕР_1 . Вважає, що існує ризик того, що ОСОБА_7 буде ухилятись від відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок якої загинула особа та його майно може бути відчужено на користь третіх осіб, що, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити виконання рішення суду та призведе до необхідності ініціювання нових судових проваджень, витрат, виникнення правових наслідків, які будуть негативно впливати на сторін спору. Зазначені заходи забезпечення позову в сукупності є співмірними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення та такі не перешкоджають життєдіяльності ОСОБА_7 , не шкодять будинку чи земельній ділянці та не порушують прав та інтересів третіх осіб. Відтак, вважає, що одним із ефективних засобів юридичного захисту порушеного права цивільного позивача буде встановлення заборони для відповідача розпоряджатись своїм нерухомим майном, шляхом накладення арешту на нього. Зазначає, що 30.03.2021 року матір`ю загиблої ОСОБА_6 , внаслідок заподіяння матеріальної та моральної шкоди, подано цивільний позов до Сколівського районного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування майнової шкоди на загальну суму 1 213 000 грн. Аналогічні позови пред`явлено потерпілими ОСОБА_5 (сином загиблої) та ОСОБА_4 (дочкою загиблої) на загальну суму 2 400 000 грн. Вказані позови надано слідчому ВРЗ СТ СУ ГУНП у Львівській області для доручення до матеріалів кримінального провадження. Також вказує, що заявлений позов і заходи забезпечення можуть викликати у відповідача певне занепокоєння та спонукатимуть його до дій щодо негайного розпорядження своїм майном, а тому, з метою уникнення відповідальності та перешкоджання настанню реальних правових наслідків, зумовлених забезпеченням позову, просить вказану заяву розглядати в найкоротші терміни та без виклику відповідача.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Дослідивши заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.150 цього Кодексу, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та/ або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Крім цього, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Пунктом 4 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Частиною 8 ст.170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Частиною 3 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно роз`яснень даних в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000200 від 08.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 10.05.2021 року включно без визначення розміру застави.

29.03.2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись до Сколівського районного суду Львівської області з цивільними позовами про стягнення з ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не вбачає правових підстав для забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно підозрюваного, оскільки цивільними позивачами не доведена відповідність та співмірність виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, який просять застосувати та таке подане без надання достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення цивільного відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення вказаної заяви.

Зокрема, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами наявність ризиків, коли незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, а також настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, в тому числі не надано доказів на підтвердження того, що цивільний відповідач має намір чи вчиняє дії по відчуженню вказаного майна.

Крім того, надані представником цивільного відповідача документи не містять даних щодо вартості майна, на яке останній просить накласти арешт, що виключає визначення співмірності заявлених вимог.
Таким чином, з врахуванням наведених обставин, підстав для накладення арешту на майно підозрюваного суд не вбачає, а тому, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, ст.ст.149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1