Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/3050/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 369/7251/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 152 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у закритому судовому засіданнів режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Азейбарджанської Республіки, азербайджанця, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 01 серпня 2021 року, включно, без альтернативи внесення застави.
Рішення суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є громадянином іншої країни, а заважаючи на відсутність у нього міцнихсоціальних зв`язків, офіційного та стабільного джерела доходів, утриманців на території України, тобто будь-яких стримуючих факторів, існують ризики того, що обвинувачений може вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, вважаючи його необґрунтованим, незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року, якою щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасувати, прийняти нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_7 інший, більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування апеляційних вимог звертає увагу, що за час перебування в умовах слідчого ізолятора у ОСОБА_7 погіршився стан здоров`я: погано працює ліва рука, віднімається ліва частина тулубу, що ускладнює його спілкування, спостерігається постійний головний біль, що свідчить про перенесений предінсультний стан, а тому обвинувачений потребує негайного обстеження в медичній установі та лікування, оскільки можуть виникнути невідворотні процеси щодо перебігу хвороби. Захисник вважає, що питання в частині хворобливого стану обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції взагалі не досліджувалось.
На думку апелянта в матеріалах кримінального провадження також відсутні достатні і беззаперечні докази того, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, а тому вважає не доведеним факт, що він може переховуватися від суду.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважала рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000089, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2021 року, стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01 серпня 2021 року, включно, без альтернативи внесення застави.

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції були враховані конкретні обставини провадження, зокрема, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є громадянином іншої країни, відсутні утриманці на території України, а також докази наявності у обвинуваченого хвороби, яка б перешкоджала його утриманню в умовах СІЗО.
Судом встановлено існування ризиків того, що обвинувачений може вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним в інкримінованому йому злочині, шляхом зміни місця проживання, оскільки є громадянином Республіки Азербайджан. Зважаючи на відсутність міцних соціальних зв`язків, утриманців на території України, які б стримували його виїзд, суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи, що судом були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, що у ОСОБА_7 погіршився стан здоров`я, погано працює ліва рука, віднімається ліва частина тулубу, що ускладнює його спілкування, спостерігається постійний головний біль, що свідчить про перенесений предінсультний стан, а тому обвинувачений потребує негайного обстеження в медичній установі та проведення лікування - на увагу не заслуговують та спростовуються медичною довідкою Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 26 квітня 2021 року, відповідно до якої у ОСОБА_7 не виявлено гострої терапевтичної патології, він отримав курс протизапального лікування в повному обсязі, має задовільний стан здоров`я і надання медичної допомоги як в умовах Київської міської медичної частини, так і в лікувальних закладах МОЗ України він не потребує.
Медичні документи, долучені до апеляційної скарги, та досліджені судом апеляційної інстанції не дають підстав вважати, що надання медичної допомоги ОСОБА_7 є невідкладною, а її ненадання реально загрожує погіршенню стану здоров`я.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника ОСОБА_6 в частині недоведеності вини ОСОБА_7 - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про застування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання є законним, обґрунтованим, ухвалене згідно норм кримінального процесуального закону та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, а доводи та твердження сторони захисту викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, з огляду на що колегія суддів вважаєза необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року, із уточненнями відповідно до ухвали від 03 червня 2021 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів починаючи з 03 червня 2021 року по 01 серпня 2021 року включно без альтернативи внесення застави без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4