ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5179/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/818/257/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції - засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2019 року відмовлено в клопотанні засудженого ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2019 року та застосувати до нього положення ст. 82 КК України. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки він перебуваючи в місяцях позбавлення волі працює 10 років, має заохочення, навчається, щиро розкаявся у скоєному.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_8 вібдуває покарання за вироком Апеляційного суду Луганської облсті від 11.07.2007 року, яким він засуджений за ч.1 ст.115, п. п.9, 13 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.03.2016р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 №838-VIII) засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання за вироком апеляційним судом Луганської області 11.07.2007 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 30.03.2007 року по 21.08.2007 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 30.03.2007 року. Кінець строку 08.11.2021 року.

За змістом ч.ч. 1, 3, п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
На момент розгляду клопотання в суді першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 , відбув необхідну частину строку покарання, що є однією з передумов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом з тим, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно роз`яснень, наведених в п. п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

За змістом роз`яснень, що містяться в реч. 2 абз. 1 п. 13 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення чи заміну невідбутої частини покарання більш м`яким дослідженню та врахуванню підлягає поведінка засудженого та процес його виправлення протягом всього періоду відбування покарання.

Отже, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким підлягають ті засуджені, які протягом всього або значного періоду доводили, що вони стали на шлях виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 30.03.2007 року. За час тримання (відбування покарання) у Старобільському слідчому ізоляторі з 20.04.2007 р. по 19.07.2007 року характеризувався посередньо, до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав.
З 12.10.2007 року по 07.04.2014 року ОСОБА_8 відбував покарання у ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», де характеризувався негативно. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 17 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Для стимулювання правослухняної поведінки був заохочений 2 рази.
З 22.12.2014 року по 04.03.2016 року ОСОБА_8 відбував покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався негативно. Вимоги режиму тримання порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 3 (три) рази. Для стимулювання правослухняної поведінки був заохочений 1 (один) раз.
З 29.07.2016 року відбуває ОСОБА_8 покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризується посередньо; режим відбування покарання в установі порушував 2 (два) рази, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності; з метою стимулювання правослухняної поведінки 4 рази заохочувався рішенням дисциплінарної комісії; працевлаштований на виробництві установи токарем, до праці ставиться посереднє; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням; намагається дотримуватися правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе; на критику реагує агресивно; не завжди має охайний зовнішній вигляд; до виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт по благоустрою території установи ставиться не завжди відповідально; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться формально; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, бібліотеку не відвідує.
Таким чином, за час відбування покарання у період з 15.01.2009 р. по 25.06.2018 р. засуджений ОСОБА_8 22 рази застосовувались стягнення: 15.01.2009р. (попередження), 12.04.2009р. (догана), 28.05.2009р. (догана), 25.06.2009р. (сувора догана), 09.07.2009р. (сувора догана), 29.10.2009р. (поміщення до карцеру строком на 15 діб), 14.02.2010р. (догана), 30.03.2010р. (догана), 08.04.2010р. (12 діб карцеру), 30.11.2010р. (догана), 14.11.2011р. (попередження), 04.05.2012р. (сувора догана), 10.08.2012р. (поміщення до карцеру строком на 15 діб), 16.08.2012р. (поміщення до ОК строком на 3 місяці), 07.02.2013р. (догана), 13.05.2013р. (поміщення до карцеру строком на 10 діб), 15.08.2013р. (поміщення до ОК строком на 2 місяці), 20.11.2015р. (догана), 20.11.2015р. (поміщення до ДІЗО строком на 5 діб), 27.01.2016р. (попередження), 22.06.2018р. (догана), 25.06.2018р. (ДІЗО 5 діб).
Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_8 ступінь його соціальної занедбаності високий; завищена самооцінка; схильність до ризикованої поведінки вище середнього; емоційна стійкість низька; рівень домагань середній; рівень комунікабельності низький; правильно прогнозувати наслідки своїх вчинків не в змозі; робити правильні висновки із того, що сталося - не в змозі; для нього характерним є здатність досягати поставленої мети; будь-які формальні рамки ним погано переносяться; критичні зауваження сприймає як спробу принизити та позіхання на авторитет; загострене почуття справедливості у відношенні до нього самого; рівень самоконтролю нижче середнього; в умовах зниження контролю, імовірність антисоціальних проявів з його боку буде мати тенденцію до зростання; рівень конфліктності вище середнього; рівень агресивності вище середнього; рівень ауто агресивності низький. Дуже пасивно-байдужий. Упевнений в собі у відношенні до тих, що оточують, жорстко-вимогливий. Злопам`ятний. Часто проявляє пасивну упертість. Дуже педантичний, дріб`язковий. Розсудливий, холоднокровний. До чужої думки відноситься байдуже. Скритний, прагне до самостійності, причепливий. Не схильний проявляти ініціативу. Пасивний в соціальних контактах. Схильний до довірчих стосунків. Не уникає ситуації ризику, небезпеки. Не виносить нав`язаний темп. Схильний до швидких рішень. Підпадає під вплив соціальних мікрогруп антисуспільного, негативного спрямування. Для нього характерним є: грубість, інфантилізм, несамостійність у прийняті рішень, знижена самооцінка, потреба в ризику, низька емоційна стійкість, низький рівень домагань, низький рівень комунікабельності, рівень криміногенної зараженості - високий. Схильність до вживання наркотичних та токсичних речовин висока. Рівень мотивації на подальшу професійну чи навчальну діяльність - нижче середнього. Інтелектуальний рівень - середній.
Згідно витягу з протоколу №47 засідання комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» щодо розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 відмовлено у представленні таких матеріалів до суду, адже він не став на шлях виправлення.
У колегії суддів немає підстав та відомостей, що ставлять під сумнів такі висновки комісії, створеної адміністрацією установи, де засуджений відбуває покарання, оскільки лише адміністрація цієї установи систематично та безпосередньо спостерігає за процесом перевиховання засудженого.

Отже, з вказаних відомостей та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі не став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та відношення до праці.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за час відбування покарання поведінка засудженого, ставлення засудженого до праці не доводять в повній мірі, що він став на шлях виправлення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 норм ст. 82 КК України.

Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: