Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

03 серпня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000420 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хмелівка Березнівського району Рівненської області, громадянина України, із вищою освітою, приватного підприємця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На підставі ст.49 КК України, ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 23 квітня 2018 року, перебуваючи на території господарства потерпілого ОСОБА_5 , по АДРЕСА_1 , в ході побутового конфлікту на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , з метою помсти за висловленні образи щодо його родини, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, нахилив тулуб останнього обличчям до землі та наніс один удар коліном своєї ноги в область грудей ОСОБА_5 , після чого останній впав на землю. Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в той час коли потерпілий, перебував на землі в положенні лежачи на спині, умисно наніс декілька ударів ногою та рукою в різні частини тіла ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_7 долонею своєї руки, наніс три удари в обличчя потерпілого, тим самим спричинивши йому не менше п`яти травматичних впливів, які утворилися від ударів руками та ногами ОСОБА_7 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потеорпілий ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 просить суд вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На обґрунтовання цих вимог зазначив, що висновки місцевого суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувачений прийшов до нього із свідомо запланованою метою, щоб побити, а коли від його удару потерпілий впав на землю, продовжував наносити йому удари, незважаючи на його похилий вік.
Також потерпілий зазначив, що обвинувачений наніс йому не 5 ударів, а близько 20, в результаті яких у нього з рота та носа йшла кров, були значні гематоми по тілу, у нього були вибиті зуби, що стверджується його показаннями та показаннями свідків. З цієї причини довгий час він був прикутий до ліжка, не міг займатись господарством, його доглядала дружина. Тому потерпілий вважає, що завдані обвинуваченим легкі тілесні ушкодження спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Доводить, що експерт не міг встановити, що отримані тілесні ушкодження призвели до короткочасного розладу здоров`я, адже експертиза проводилась на підставі медичних документів без його присутності. У свою чергу неправильна кваліфікація дій обвинуваченого призвела до уникнення ним покарання.
Крім того, потерпілий покликався на те, що місцевим судом помилково не враховано в якості обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілого ОСОБА_5 та його представника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 про залишення даного вироку без змін, думку прокурора ОСОБА_4 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи даний вирок, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, частиною 3 ст.404 КПК передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак ставлячи вимогу про ухвалення нового вироку та визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, потерпілий не заявляв клопотання про повторне дослідження обставин із зазначенням підстав для такого дослідження.

Тому в силу вимог ч.3 ст.404 КПК, колегія суддів приймає до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, не даючи їм іншої оцінки, ніж надав місцевий суд.

Колегія суддів вважає висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, підтвердженим доказами, які безпосередньо суд дослідив і сприйняв під час судового розгляду, та дав належну оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності.

При цьому колегія суддів зауважує, що легке тілесне ушкодження, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, відповідальність за яке передбачена у ч.1 ст.125 КК України, є ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів (синець, подряпина тощо).

Легке тілесне ушкодження другого виду, за яке відповідальність передбачена у ч.2 ст.125 КК України, характеризується тим, що при його заподіянні потерпілому спричиняються короткочасний розлад здоров`я або незначна стійка втрата працездатності. Короткочасним слід вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більш як три тижні (21 день). Під незначною стійкою втратою працездатності слід розуміти втрату загальної працездатності до 10%.

Водночас встановлені місцевим судом обставини не дають підстав для висновку про заподіяння потерпілому короткочасного розладу здоров`я.

Зокрема за даними висновку експерта № 93 від 14.05.2018, виявлені у потерпілого ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді припухлості в області грудної клітки, крововиливу м`яких тканин, гематоми в ділянці лівої орбіти, носа, скроні зліва, виникли не менше ніж від п`яти травматичних впливів тупого предмету, могли утворитися внаслідок ударів руками та ногами, загалом їх локалізація та механізм відповідає механізму, на якій потерпілий вказував під час проведення слідчих дій, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

При цьому жодна з осіб, допитаних місцевим судом під час судового розгляду, в тому числі потерпілий ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були очевидцями цих подій, не зазначали про нанесення обвинуваченим потерпілому більше 20 ударів, на що покликався потерпілий в апеляційній скарзі.

Також, згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, під розладом здоров`я належить розуміти безпосередньо пов`язаний з ушкодженням послідовно розвинутий хворобливий процес. Однак ніхто з допитаних осіб не вказував про наявність у потерпілого після отриманих тілесних ушкоджень короткочасного розладу здоров`я, який тривав більше шести днів.

Доводи потерпілого про те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він фактично 14 днів не міг піднятись з ліжка, не підтверджується жодними доказами, потерпілим не надано відповідних медичних документів на підтвердження цієї обставини. Водночас суд зауважує, що потерпілим не було заявлено клопотання щодо призначення судом першої інстанції експертизи за незгоди з вказаним висновком СМЕ.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування даного вироку та ухвалення нового з метою застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, та задоволення апеляційної скарги потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3