Номер провадження: 11-кп/813/1434/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку письмового апеляційного провадження, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2021, якою під час судового розгляду кримінального провадження №00003111 від 10.07.2014 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2008 р.н., офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 04.07.2021 включно із визначенням розміру застави

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 05.05.2021 під час судового розгляду кримінального провадження №00003111 від 10.07.2014 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України було продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.07.2021 включно із визначенням застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 576300 грн.

Мотивуючи зазначене рішення, суд зазначив, що до теперішнього часу не відпали та продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може вдатись до спроб переховування від суду; незаконно впливати на свідків в даному кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення, які обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винним, а також відсутністю у останнього постійного джерела доходу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою з підстави того, що суд 1-ої інстанції належним чином не обґрунтував необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також визначений розмір застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є непомірним для обвинуваченого. Крім того, судом не взято до уваги те, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_7 не пов`язаний проти життя та здоров`я особи.
Посилаючи на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду в частині визначення розміру застави та ухвалити нову, якою визначити розмір застави, як запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім того, в межах апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 просить розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності обвинуваченого та його захисника, в порядку письмового провадження.
В судове засідання апеляційного суду прокурор ОСОБА_9 не з`явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги захисника та просить провести судовий розгляд без його участі.
Положеннями ст. 406 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності
Якщо під час письмового провадження суд апеляційної інстанції дійде висновку, що необхідно провести апеляційний розгляд, він призначає такий розгляд.
Приймаючи до уваги те, що в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 не ставиться питання щодо погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу захисника в порядку письмового апеляційного провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №00003111 від 10.07.2014 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Так, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який пов`язаний із незаконним обігом наркотичних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, його характеру та тяжкості, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винним (позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна), колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, зважаючи на те, що свідки на теперішній час ще не допитані, остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого не прийнято, існують ризики того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Також, в зазначеному кримінальному провадженні існує ризик можливого вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, оскільки відповідно до формулювання обвинувачення він скоїв чотири епізоди злочинів, офіційно не працевлаштований, тобто в нього відсутні легальні джерела доходів.

Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 пов`язаний із незаконним обігом наркотиків, які в свою чергу мають негативний вплив на осіб, які вживають зазначені наркотичні засоби, що в подальшому тягне за собою систематичність такого вживання та подальші непоправні наслідки, які можуть статись із особами, які вживають такі засоби.

Що стосується тверджень захисника про непомірність визначеної судом 1-ої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 застави, колегія суддів зазначає наступне.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

Так, апеляційний суд погоджується із визначеним судом 1-ої інстанції розміром застави, оскільки на це вказує характер інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, тяжкість можливого призначеного покарання, а також характеристика сімейного та майнового стану останнього, тому розмір застави у межах, зазначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не буде здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Водночас, апеляційний суд, вважає слушними доводи сторони захисту з приводу того, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_7 не пов`язаний проти життя та здоров`я особи, однак зазначає, що суд 1-ої інстанції допустився помилки в мотивувальній частині ухвали щодо вказівки про неможливість застосування застави, оскільки в резолютивній частині оскаржуваної ухвали обвинуваченому був визначений розмір застави.
Положення ч. 1 ст. 379 КПК України передбачають, що суд має право за власною ініціативою виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд звертає увагу суду 1-ої інстанції на допущену ним описку щодо зазначення «разом з тим, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченого оскільки злочини вчинені із застосуванням насильства», у зв`язку із чим рекомендує виправити зазначену помилку шляхом прийняття відповідної ухвали згідно вищенаведених приписів кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали суду 1-ої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2021, якою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України під час судового розгляду кримінального провадження продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави залишити без змін.

Рекомендувати судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 виправити описку, допущену в 19 абзаці мотивувальної частини ухвали від 05.05.2021 щодо зазначення про неможливість застосування застави відносно обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4