Справа № 738/234/21
№ провадження 1-в/738/36/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участю
секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2021 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. Повідомив, що працює, має заохочення. Вказав, що одне стягнення скасоване, а інші накладені без його відома та безпідставно.

Захисник у судовому засіданні клопотання засудженого підтримала. Зазначила, що він має заохочення, довів своє виправлення, працює, в ДУ «Менська виправна колонія № 91» стягнень не мав, інші стягнення погашені.

Представник установи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Представник спостережної комісії Корюківської РДА в судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду постанову спостережної комісії Корюківської районної державної адміністрації № 19, якою комісія відмовила в погодженні застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні вказав, що у задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити. Хоча засуджений в ДУ «Менська виправна колонія №91» характеризується позитивно та отримав одне заохочення, але за весь період відбування покарання мав стягнення, які хоч і погашені, але не скасовані, не довів свого виправлення.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом встановлено, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) рокі; за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Згідно ухвали Апеляційного суду Сумської області від 06.12.2016 року вирок Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року залишено без змін.
Строк відбування покарання обчислюється з 28.12.2016 року.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 , перебуваючи в Сумському СІЗО та ДУ «Сумська виправна колонія № 116» характеризувався негативно: за порушення вимог встановленого режиму тримання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення на даний час погашені у встановленому законом порядку. До суспільно-корисної праці не залучався, не заохочувався.

З 05.10.2020 року відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», де характеризується позитивно: не допускає порушень встановленого режиму відбування покарання, розпорядок дня установи виконує. Заходи стягнення не застосовувались. Відповідно до поданої письмової заяви від 25.01.2021 року працевлаштований робітником БПК (заготівля дров). До роботи відноситься старанно. Залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення. До покладених обов`язків відноситься добросовісно, за що один раз був заохочений.

З довідки помічника начальника (з питань залучення засуджених до праці та трудової адаптації) від 26.02.2021 року встановлено, що засуджений ОСОБА_4 з 25.01.2021 року по теперішній час залучений до суспільно-корисної праці на громадських засадах без оплати праці у рахунок двогодинних відпрацювань до виконання обов`язків робітника БПК (заготівля дров).

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 , засуджений має 1 заохочення та 4 стягнення, які погашені. Стягнення у виді суворої догани застосоване постановою начальника ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» від 10.05.2017 року, яке скасоване ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, у довідці не зазначено.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання характеризується посередньо, мав 4 стягнення та лише одне заохочувався отримав перед зверненням до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказане свідчить, що у нього відсутня сумлінна поведінка за весь період відбування покарання.

Крім того, суд не вбачає у поведінці засудженого ОСОБА_4 сумлінного ставлення до праці, оскільки до суспільно-корисної праці на протязі строку відбування покарання він не залучався, на даний час працевлаштований лише з 25.01.2021 року, тобто перед зверненням до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи, поведінку засудженого та ставлення його до праці, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1