Справа № 199/9188/20
В И Р О К
іменем України
23 березня 2021 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий суддя ОСОБА_1
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
законного представника потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого (цивільних позивачів) ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001891, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою-технічною освітою, працюючого в ТОВ «Білдінг ЮА» монтажником, особи з інвалідністю ІІІ групи, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
16 жовтня 2020 року близько 16:00 години водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухався в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра по Кайдацькому мосту з боку вулиці Шолохова в напрямку вулиці Набережної Заводської.
Під час руху ОСОБА_8 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, перед виконанням перестроювання із середньої смуги руху в праву смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та виконуючи зазначений маневр допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 211040 БОГДАН» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який знаходився у нерухомому стані в правій смузі руху, та зупинився через технічну несправність.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ВАЗ 211040 БОГДАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , 2014 року народження, спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні, у вигляді тупої травми тіла - закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден в лобній області праворуч та ліворуч, підборіддя, саден лівої кисті, закритого перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині без зміщення уламків.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилися в тому, що водій ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги пункту п. 10.1 Правил дорожнього руху України, який передбачає: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що дійсно 16 жовтня 2020 року близько 16:00 години він керував автомобілем «Фіат Добло», держномер НОМЕР_3 (точніше не пам`ятає) та рухався зі швидкістю 70-80 км/год по Кайдацькому мосту з боку ж/м «Фрунзенський» в напрямку вул. Набережна Заводська у середній смузі. Попереду їхала вантажівка, з якої летіли гар, дим, через що йому було некомфортно їхати. Права смуга була вільна і він перестроївся в крайню праву смугу. Попереду побачив автомобіль, на якому не було ніяких знаків зупинки чи поломки. Думав, що той рухається, але коли відстань зменшилася, зрозумів, що той не рухається, вжив заходів термінового гальмування, але сталося зіткнення. Не міг і подумати, що на такому місці може стояти автомобіль. Він вибіг, почав витягувати потерпілих. Підбігли люди, почали допомагати. Згоден з тим, що ДТП сталася через невиконання ним вимог Правил дорожнього руху. Він вислав потерпілим грошову допомогу у розмірі 5000 грн.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_8 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 показала суду, що ОСОБА_12 є її сином. 16 жовтня 2020 року близько 16:00 години вони на власному автомобілі «ВАЗ 2110» їхали по Кайдацькому мосту в напрямку правого берега. За кермом був її чоловік, вона сиділа не передньому пасажирському сидінні, а двоє їх дітей - на задньому. Здійснювали рух в середній смузі руху. Автомобіль чомусь перестав їхати, чоловік перестроїв автомобіль в праву смугу. Як тільки вони зупинилися, майже одразу після цього вона відчула удар в задню частину їх автомобіля. Ніхто з них серйозних ушкоджень не зазнав, крім Саміра, в якого виявився перелам ноги та струс головного мозку. Зараз гіпс дитині зняли, але Самір вночі просинається та плаче. Обвинувачений дав їм пізніше на лікування дитини 5000 грн.

За протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками, 16 жовтня 2020 року в період часу з 17 години 30 хвилин до 18 години 30 хвилин слідчим поліції за участі ОСОБА_8 оглянуто ділянку місцевості на Кайдацькому мосту в напрямку від вул. Шолохова до вул. Набережної Заводської у м. Дніпро. Встановлено, що дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе. Дорога призначена для руху по трьох смугах в кожному напрямку. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія в напрямку руху відсутні. На проїзній частині знаходяться транспортні засоби: «Фіат Добло», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому зафіксовані пошкодження у виді деформації передньої частини, та «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому зафіксовані пошкодження у вигляді деформації задньої частини. На момент огляду гальмівна система автомобілів та рульове керування в робочому стані.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Фіат Добло», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано ОСОБА_9 .

У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано ОСОБА_13 .

Постановами слідчого від 16 жовтня 2020 року автомобілі «Фіат-Добло», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відповідно.

Станом на час ДТП ОСОБА_8 був тверезим, що підтверджується відповідним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4799, та у відповідності до копії посвідчення водія серії НОМЕР_4 , мав право керування транспортними засобами категорії «А, В1, В, С».

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/1342 від 12 листопада 2020 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ФІАТ ДОБЛО» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ФІАТ ДОБЛО» ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем "ВАЗ 211040 БОГДАН» для водія автомобіля «ФІАТ ДОБЛО» ОСОБА_8 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 211040 БОГДАН» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 15.14 та 9.9 «а» Правил дорожнього руху України. Оскільки в постанові про призначення даної експертизи не зазначено, чи була ввімкнена аварійна світлова сигналізація, то відповісти на питання «чи відповідали дії водія ОСОБА_10 вимогам ПДР України і якщо не відповідали, то чи знаходяться вони в причинному зв`язку з ДТП» та «Чи мав водій ОСОБА_10 технічну можливість уникнути ДТП?» не надається можливим. Однак слід зазначити, що якщо буде встановлено, що аварійна світлова сигналізація не працювала, то невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам ПДР України з технічної точки зору не буде знаходитись в причинному зв`язку з ДТП.

За висновком судово-медичної експертизи № 3140е від 16 листопада 2020 року, за даними медичної документації, рентгенівського дослідження та при огляді у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла:

- закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден: в лобній області праворуч та ліворуч, підборіддя;

- саден лівої кисті;

- закритого перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині без зміщення уламків.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КП «ДОДКЛ» ДОР», тобто і в термін на який вказує мати обстеженого та слідчий у постанові. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути і виступаючі частини салону транспортного засобу або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 418 від 10 грудня 2020 року, ОСОБА_8 у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час легкий когнітивний розлад. За своїм психічним станом під час інкримінованих йому діянь він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, діючи зі злочинною необережністю, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер допущеного ОСОБА_8 порушення Правил дорожнього руху, характер та ступінь тяжкості наслідків кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, є особою з інвалідністю ІІІ групи, має на утриманні батька похилого віку ОСОБА_14 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебував на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: Галюциноз органічного походження внаслідок травми головного мозку, в 2008 році нагляд був припинений у зв`язку з передачею під нагляд лікаря-невропатолога за місцем мешкання, до адміністративної відповідальності не притягувався, відшкодував потерпілому витрати на лікування.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами є покарання у виді виправних робіт в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України з обов`язковим додатковим покаранням у виді позбавлення права керування транспортним засобами, оскільки суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, штраф через незначний розмір доходу обвинуваченого та наявність у нього зобов`язань з відшкодування завданої злочином шкоди, не буде дієвим та стане для обвинуваченого непомірним тягарем, підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_4 у межах кримінального провадження заявлено цивільний позов в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_11 , за яким остання просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, завдану її сину. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дитина перенесла страждання та фізичний біль від отриманих травм, близько 2-х місяців дитина перебувала в гіпсу, не могла вільно рухатися, гратися з іншими дітьми. Окрім того, у Саміра порушився нормальний сон, він боїться автомобілів, відмовляється сідати в автомобіль та їздити, що створює незручності для батьків, яким довелося відкладати всі свої святкові поїздки з дитиною до близьких та родичів. Також неможливо доставити дитину на обстеження до лікаря невропатолога.

Власником автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, ОСОБА_15 , у межах кримінального провадження також заявлено цивільний позов, за яким остання просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 95190,15 грн., яка складається з вартості знищеного автомобіля у розмірі 92010,15 грн. та витрат на оплату перебування автомобіля на штрафмайданчику у розмірі 3180 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 і представник цивільних позивачів ОСОБА_5 в суді підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_15 та частково визнав позовні вимоги ОСОБА_4 , оскільки вважає заявлені розміри відшкодування матеріальної та моральної шкоди завищеними. Автомобіль, яким він керував, належить його племінниці ОСОБА_9 і остання надала йому дозвіл на використання автомобіля. На момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована за полісом. Страхова компанія про подію ДТП була своєчасно повідомлена. На момент ДТП він не виконував трудові обов`язки і їхав по своїм особистим справам.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року до участі розгляді справи у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги, залучене Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна». Останнє було сповіщене про час та місце розгляду справи, однак до суду представника не направило, про причини неявки суд не повідомило, позицію щодо позовних вимог не висловило.

Вирішуючи позовні вимоги, суд керується правовим висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (755/18006/15-ц). Зокрема, за п.п. 69, 71-73 вказаної постанови, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст. 26-1 вказаного Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У відповідності до ст. 28 вказаного Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 30 вказаного закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо позовних вимог ОСОБА_15 в частині стягнення вартості знищеного транспортного засобу, то з наданої останньою копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що вона є власником автомобіля «ВАЗ 211040 БОГДАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Сам факт пошкодження автомобіля «ВАЗ 211040 БОГДАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП з вини ОСОБА_8 поза всяким сумнівом доведений дослідженими судом доказами та учасниками провадження не оспорюється.

ОСОБА_15 на підставі приписів ст.ст. 22, 1188, 1192 ЦК України має право на відшкодування збитків, завданих з вини ОСОБА_8 внаслідок пошкодження з під час ДТП належного їй транспортного засобу.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 379/20А від 17 листопада 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Богдан 211040, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , складає 97369,21 грн. Матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Богдан 211040, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 92010,15грн.

З мотивувального частини вказаного експертного висновку вбачається, що розмір матеріального збитку дорівнює ринковій вартості досліджуваного транспортного засобу на дату ДТП без урахування ушкоджень КТС, оскільки відновлення транспортного засобу економічно недоцільне (вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля до його пошкодження). Отже, в розумінні ст. 30 вищевказаного Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Таким чином, ОСОБА_15 на підставі приписів ст. 30 вищевказаного Закону має право на відшкодування страховиком різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, наданими позивачкою доказами не доведена вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_15 до відшкодування заявлена шкода, прямо передбачена ст. 30 вищевказаного Закону як така, відшкодування за якою здійснюється страховиком у межах страхових сум.

З дослідженої судом копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1332553 вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіла автомобілем «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна».

Вказаним полісом визначено, що франшиза договором страхування не передбачена, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., що є більшим за розмір заявлених ОСОБА_15 вимог.

Наданими ОСОБА_8 доказами (копією повідомлення про ДТП від 19 жовтня 2020 року, схемою ДТП та пояснень до повідомлення) доведений факт повідомлення страховика про страховий випадок.

З огляду на те, що сам факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання встановлені вироком суду, з досліджених судом доказів та встановлених ними фактичних обставин на цей час не вбачаються підстави для висновку про те, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Ґрунтуючись на тому, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правій підставі керувала транспортним засобом «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на особу, відмінну від страховика, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

На стадії прийняття цивільного позову судом було звернуто увагу представника цивільного позивача на відповідні положення цивільного законодавства, однак цивільний позивач та її представник своїми процесуальними правами скористалися на власний розсуд та не пред`явили позовні вимоги в цій частині до ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та не подали заяву про залучення останнього до участі у розгляді справи у якості співвідповідача.

Оскільки позовні вимоги в цій частині пред`явлені до неналежного відповідача, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В той же час, щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_8 витрат на оплату перебування автомобіля на штрафмайданчику у розмірі 3180 грн. у суду наявні підстави для висновку про необхідність їх задоволення, оскільки такі витати підтверджені наданими позивачкою доказами, є необхідними витратами, які ОСОБА_15 була вимушена понести для відновлення свого порушеного права, не охоплюються відповідальністю страховика і ОСОБА_8 на підставі приписів ст.ст. 22, 1188, 1192 ЦК України зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_15 такі витрати в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що у відповідності до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає … у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди дитині ОСОБА_11 , яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких дитина зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї із спричиненням численних тілесних ушкоджень, тривале обмеження можливості підтримання звичайного способу життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням перелічених факторів, віку дитини, встановлених судом фактичних обставин спричинення дитині тілесних ушкоджень, їх тяжкості, тривалості лікування, стану дитини після травмування, обсягу зусиль, які дитині доводилося докладати для забезпечення її звичайних життєвих потреб, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин є 30000 грн.

При цьому, оскільки вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди не пов`язані з вимогами про стягнення додаткових витрат на лікування, відсутні підстави для висновку про виникнення у страховика обов`язку часткового відшкодування такої шкоди в порядку ст. 26-1 вищевказаного Закону і згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України зазначену шкоду зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з відрахуванням в доход держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків заробітку засудженого та з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Речові докази: автомобіль «Фіат Добло», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , та автомобіль «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , залишити останнім.

Позовні вимоги ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 , до ОСОБА_8 про стягнення відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в іншій частині відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_15 до ОСОБА_8 про стягнення відшкодування майнової шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, у розмірі 3180 (три тисячі сто вісімдесят) гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_15 в іншій частині відмовити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

23.03.2021