Справа № 676/747/20
Провадження № 1-кп/676/76/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд,

Хмельницької області

складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

представника служби у справах дітей Камянець-Подільської райдержадміністрації

- ОСОБА_4

неповнолітніх обвинувачених

- ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайсуду розглянув обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000530 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою - студента ДНЗ «Подільський центр ПТО», неодруженого, не судимого, ідентифікаційний номер-облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимому, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

Судовим слідством суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , близько 18 год. 5 листопада 2019 року, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконались, що за їх діями ніхто не спостерігає, проникли до гаражного приміщення на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , де незаконно заволоділи транспортним засобом - мотоциклом марки «Мінськ-М106» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 та розпорядились ним на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України, яке виразилось у незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та поєднпне з прокиненням в приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 фактично повністю визнав себе винним в скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і показав, що разом з ОСОБА_6 гуляли селом, точної дати і часу не пам`ятає, можливо 5 листопада 2019 року. Знав, що у власника домогосподарства по АДРЕСА_3 є мотоцикл, заліз на подвір`я даного господарства та переконався, що в гаражі знаходиться мотоцикл. Під вечір повернувся до вказаного господарства, зірвав скобу з дверей гаража, витягнув мотоцикл і покотив селом додому. ОСОБА_6 при цьому не було, покази, які давав на слідчому експерименті, давав за вказівкою поліцейських. Мотоцикл відремонтував і катались ОСОБА_6 , в скоєному розкаюється і просить суворо не наказувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не визнав себе винним в скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і показав, що точної дати та часу не пам`ятає, на прохання ОСОБА_5 допомагав йому закотити мотоцикл до нього додому, який наступного дня відремонтували та катались селом. Згодом їх зупинили працівники поліції і розпитували за горіхи, під час розмови ОСОБА_5 розповів, що вкрав мотоцикл та показав його працівникам поліції. З початку ОСОБА_5 не говорив йому, де взяв мотоцикла, а через декілька днів сказав, що викрав його. На слідчому експерименті говорив так, як сказали поліцейські, які йому погрожували та запевняли, що все буде добре. Був присутнім при допиті ОСОБА_5 та після його показів знав, що необхідно говорити. Боявся поліцейських, які йому неодноразово погрожували, просить його виправдати.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України по кримінальному провадженню № 0000530 доводиться наступними доказами дослідженими безпосередньо судом згідно ст. 23 КПК України.
Допитом потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що у 1973 році придбав мотоцикл марки «Мінськ-М106» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким не користувався з 1981 року та залишив його на зберіганні по АДРЕСА_3 у ОСОБА_12 . Про крадіжку належного йому мотоцикла дізнався від слідчого в листопаді 2019 року, мотоцикл не повернули і він знаходиться в поліції. Хто викрав мотоцикл, йому не відомо, в поліції йому сказали, що саме обвинувачені викрали мотоцикл, в подальшому не бажав приймати участь в судових засіданнях, при обранні міри покарання просить не позбавляти обвинувачених волі.

Свідки сторони обвинувачення в судовому засіданні показали наступне:

- ОСОБА_12 показав, що в листопаді 2019 року від дружини дізнався, що зірвали замок на гаражі та попросив сусіда по домогосподарству по АДРЕСА_3 перевірити вказане, останній підтвердив даний факт. Приїхав в село, виявив відсутність мотоцикла і викликав поліцію. Наступного дня поліцейські повідомили, що знайшли викрадений мотоцикл, хто його викрав йому не відомо

Винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 доведено також наступними доказами, які були оглянуті та дослідженні в судовому засіданні, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000530 про реєстрацію кримінального провадження від 25.11.2019 року за ч.2 ст. 289 КК України, що послужило підставою для збирання доказів по даному кримінальному провадженню (т.1 а.с. 204), проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 (т.1 а.с. 205) старшим групи прокурорів визначено ОСОБА_3 (т.1 а.с. 206).

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_14 від 25.11.2019 року про крадіжку мотоцикла «Мінськ-М106» з домогосподарства по АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 207).

- протоколом огляду місця події від 25.11.2019 року та фототаблицею до нього - гаражного приміщення по АДРЕСА_3 в приміщення, якого виявлено відсутність мотоцикла «Мінськ-М106» (т.1 а.с. 210-216).

- протоколом обшуку від 30.11.2019 року, домогосподарства по АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді (т.1 а.с. 217-218), в ході якого виявлено та вилучено мотоцикл «Мінськ-М106» (т.1 а.с. 219-223), який оглянутий слідчим 18.12.2019 року (т.2 а.с. 6571), визнаний речовим доказом та переданий на зберігання до кімнати речових доказів Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с. 16;17).

- заявою та протоколом добровільної видачі від 18.12.2019 року потерпілим ОСОБА_11 державного реєстраційного номерного знаку НОМЕР_3 (т.2 а.с. 18;19).

- протоколом слідчого експерименту від 09.01.2020 року з неповнолітнім ОСОБА_5 , який за участі захисника та законного представника, добровільно показав, на місці, детально розповів про обставини про проникнення та незаконного заволодіння транспортним засобом мотоцикл «Мінськ-М106» з гаражного приміщення по АДРЕСА_3 , які не могли бути відомі раніше працівникам поліції, в т.ч. щодо механізму проникнення до приміщення гаража, та доданим ДВД- диском вказаної слідчої дії (т.2 а.с. 220-224).

- протоколом слідчого експерименту від 15.01.2020 року з неповнолітнім ОСОБА_6 , який за участі захисника та законного представника, добровільно показав, на місці, детально розповів про обставини про пошкодження скоби на вхідних дверях гаража, проникнення та незаконного заволодіння транспортним засобом мотоцикл «Мінськ-М106» з гаражного приміщення по АДРЕСА_3 , які не могли бути відомі раніше працівникам поліції, в т.ч. щодо механізму проникнення до приміщення гаража, з доданим ДВД- диском вказаної слідчої дії (т.2 а.с. 225-229).

В сукупності з іншими доказами, слідчі експерименту за участі неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дають суду підстави вважати, що обвинувачені причетні до проникнення та незаконного заволодіння транспортним засобом мотоцикл «Мінськ-М106» з гаражного приміщення по АДРЕСА_3 , підтверджує факт, що виразилось незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та прокинення в приміщення.

Особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено за офіційними документами - паспортом НОМЕР_4 виданого 28.08.2019 року Центром 6834, на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баговиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ідентифікаційний номер-облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено за офіційними документами - паспортом НОМЕР_5 виданого 27.03.2019 року Центром 6834, на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баговиця Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах доводи захисника про те, що дії ОСОБА_6 не містять склад злочину, передбачений ч.2 ст. 289 КК України, вина його підзахисного не доведена, ОСОБА_6 необхідно виправдати, його підзахисний не причетний до незаконного заволодіння транспортним засобом, отримані доказ під час досудового слідства, отримані з порушенням вимог КПК України, незаконний тиск на неповнолітнього обвинуваченого з боку поліцейських, його неодноразове залякування, інші докази наявні у справі не підтверджують його вини.

Суд вважає надуманими доводи захисту обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що його підзахисний не знав про незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 , а лише допомагав транспортувати мотоцикл, спростовується дослідженим в судовому засіданні матеріалами справи.
Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає що дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що виразилось у незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та поєднане з прокинення в приміщення, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , винуваті у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зокрема в тому, що він близько 20 год. 13.11.2019 року, реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, умисно, незаконно проник до гаражного приміщення домогосподарства по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав три мішки вартістю по 5 грн, за один, на загальну суму 15 грн., в яких знаходились небиті грецькі горіхи, в одному мішку 19 кг. небитих грецьких горіхів, в іншому мішку 21 кг. небитих грецьких горіхів, ще в одному мішку 13 кг. небитих грецьких горіхів, загальною вагою 53 кг. вартістю по 19 грн. за один кілограм, на загальну суму 1007 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_15 на загальну суму 1022 грн.

Вказаними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, яке виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину поєднаному з прокинення в приміщення.

Обвинувачений ОСОБА_5 вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тобто у вченні крадіжки горіхів, не визнав та показав, коли його затримали після зізнання в незаконному заволодінні транспортним засобом, слідчий ОСОБА_13 ввечері допитував його в салоні службового автомобіля, без участі захисника та родичів, сказав, що необхідно зізнатись в крадіжці горіхів і фактично сказав, що необхідно говорити. Про вказане нікому не говорив, тому що боявся, горіхи, які він віз автобусом назбирав сам. Просить виправдати за вказаним епізодом.

Дослідивши безпосередньо в ході судового розгляду докази сторін, відповідно до ст. 23 КПК України суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід виправдати у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст.185 КК України стосовно крадіжки чужого майна у потерпілого ОСОБА_15 з наступних підстав.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 відмовився від дачі показів, скористався вимогами ст. 63 Конституції України.

Свідки сторони обвинувачення в судовому засіданні показали наступне:

- ОСОБА_16 показав, що можливо 13.11.2019 року сидів в автомобілі в с. Баговиця і бачив, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 везли тачкою горіхи у мішках, на його запитання, що везуть відповіли, що нарвали горіхи і рухались в сторону села зі сторони міста.

- ОСОБА_17 показав, близько 8 год ранку, можливо 14.11.2019 року, їхав автобусом до м. Кам`янець-Подільський, в салоні знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які мали при собі два білих мішка, один повний, а інший не повний, що було в мішках йому не відомо.

- ОСОБА_18 показав, що в середині дня, точної дати не пам`ятає, прийшов до тестя в гості, біля дому останнього знаходилась поліцейський автомобіль. На подвір`ї були двоє хлопців, які просили тестя підтвердити, що він їх бачив о 8 год. в автобусі і з ними було три мішка горіхів.

- ОСОБА_19 в судовому за сіданні показала, що ОСОБА_5 сусід по АДРЕСА_4 , вказане домогосподарство належало її свекру та перейшов у спадок її чоловіку, який помер та сестрі чоловіка, на даний час власника даного будинку немає. ОСОБА_15 також не є власником даного господарства. Восени на передодні, вона з сином ОСОБА_15 - ОСОБА_20 приїхали до вказаного домогосподарства та назбирали чотири мішки горіхів, кожному по два мішки. ОСОБА_15 викликав поліцію, вона заяви не писала, викрадені горіхи ніхто не бачив і не важив, викрадені мішки з горіхами не були важкими, яка вага викраденого їй невідомо, вартості викраденого не знає. Горіхи викрали з гаража, ключі від будинку були в ОСОБА_15 , ключів було декілька, гараж зачинений і слідів злому не було.

На підставі протоколу прийняття заяви від ОСОБА_15 від 21.11.2019 року про вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с. 75), внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000535 від 22.11.2019 року та зареєстровано кримінальне провадження за ч.3 ст. 185 КК України (т.2 а.с. 74), яке постановою від 30.01.2020 року процесуального прокурора було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000530 (т.2 а.с. 109).

Разом з тим, суд вважає, що протокол огляду місця події від 21.11.2019 року та фототаблиця до нього свідчить про формальний підхід слідчого до вказаної процесуальної дії, будь-яких слідів злочину не виявлено, вилучено замок і змиви слідів, даних про причетність до вказаного кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_5 не має (т.2 а.с. 77-83) і не є належним та допустимим доказом вини неповнолітнього ОСОБА_5 . Вилучений слідчим замок з огляду місця події визнаний 22.11.2019 року речовим доказом, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів, Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с. 84), при цьому в мотивувальній частині постанови слідчим не вказано, що саме підтверджує чи спростовує вилучений замок.

Не зважаючи на відсутність власника даного домогосподарства, слідчий не звернувся з відповідним клопотання до слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду домоволодіння по АДРЕСА_2 . Письмова заява ОСОБА_15 про надання згоди на проведення огляду вказаного домогосподарства, суперечить вимогам Закону так, як останній не являється власником чи володільцем домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Суд критично оцінює протокол від 07.12.2019 року добровільного надання неповнолітнім ОСОБА_5 металевого ключа та його заяву про видачу такого, вказані процесуальні документами отриманні порушенням права на захист не повнолітнього, без участі законного представника, педагога, захисника. В протоколі добровільної видачі від 07.12.2019 року, наявні дописки, а саме дані про понятих та в тексті про опечатування виданого предмета, вказане свідчить, що вказана слідча дія проводилась без участі понятих, як стверджував в судовому засіданні ОСОБА_5 (т.2 а.с. 87;86). Слідчий безпідставно визнав металевий ключ речовим доказом по даній справі та передав його на зберігання до кімнати зберігання речових доказів, Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т.2 а.с. 88), однак в постанові відсутня мотивація, яке відношення виданий ключ має до вказаного кримінального провадження, а також відсутні відомості чому лише 17.12.2019 року передано ключ на зберігання до кімнати речових доказів(т.2 а.с. 107). Прокурор посилається, як на доказ вини ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, заяву потерпілого ОСОБА_15 , який не заперечує про долучення металевого ключа до матеріалів справи (т.2 а.с. 90), не зрозуміло, якого ключа до навісного замка гаражного приміщення по АДРЕСА_2 , хто його надав, яке має відношення ключ до справи, хто провів впізнання і яким чином визначили, що саме цей ключ від гаражного замка, однак в судовому засіданні прокурор дати чіткої відповіді стосовно вказаного доказу. При проведенні трасологічної експертизи № 4.2-0625:19К від 13.012.2019 року, органом досудового розслідування поставлено лише питання чи відкривається наданий на дослідження металевий замок ключем вилученим 07.12.2019 року у ОСОБА_5 , на який експерт надав позивну відповідь (т.2 а.с. 102-106), поряд з цим не з`ясовано, чи є наданий дослідження замок і ключ єдиним цілим, чи немає випадкового збігу.

Органом досудового розслідування безпідставно та на припущеннях визначено вартість, вагу, сорт викраденого майна, при цьому посилається на довідку ФОП ОСОБА_21 від 09.12.2019 року, що станом на 13.11.2019 року вартість 1 кг. небитого грецького горіха становить 19 грн. Суд вважає даний доказ неналежним та не допустимим, оскільки слідчим не надано на огляд вказаній особі викрадене майно, останній не включений до реєстру судових експертів та не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тому для оголошення підозри є неприпустимим так як ґрунтується на припущеннях і ні за яких умов не може бути взято до уваги, як доказ.
Здобутий з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод доказ (предмет злочину), в силу вимог ст. 87 КПК України, є неналежним доказом, оскільки отриманий внаслідок порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами.

Згідно, ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, і такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права. Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 та сторона захисту вважає, що докази сторони обвинувачення не ґрунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах, доводи прокурора про те, що дії ОСОБА_5 доведено матеріалами справи по кримінальному провадженню № 0000530 за ч.3 ст.185 КК України є припущенням, докази на які посилається прокурор є недопустимі, так як, зібрані в непроцесуальний спосіб. При цьому посилається на грубе порушення норм КПК України прокурором, обвинувачення є неконкретним, незрозумілим, речові докази навісний замок, металевий ключ при виконанні вимог ст. 290 КПК України не відкривались. В обґрунтування таких вимог захисник зазначає про те, що при виконанні ст.290 КПК України, а саме відкриття стороною обвинувачення матеріалів досудового розслідування, з якими ОСОБА_5 та його захист ознайомлювались, в матеріалах кримінального провадження містились, перелік документів на які посилається в судовому засіданні прокурор, як докази, однак речові докази стороною обвинувачення обвинуваченому не надано.
Поряд з цим, захист наголосив, що в порушення вимог ч. 12 ст. 290 КПК України їм не було відкрито матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів, а саме: - навісного металевого замка, металевого ключа від навісного замка, які були передані на зберігання до кімнати речових доказів, тому даний доказ не може бути належним і допустим доказом по даній справі.

Не відкриття матеріалів сторонами в порядку ст.290 КПК України є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. Відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання, доручення), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів. При цьому, суд зауважує що чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який, згідно з ч. 12 ст. 290 КПК, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів кримінального провадження, якими є і речові докази, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі. Частина 12 ст. 290 КПК фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів. Вона полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах. Так, не відкриття сторонами кримінального провадження одна одній матеріалів суттєво зменшує їхню доказову базу, що, в свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Відкриття в умовах публічного і гласного судового розгляду окремих матеріалів кримінального провадження, які існували на момент звернення до суду з обвинувальним актом, але не були відкриті стороні захисту, не означає їх автоматичну допустимість, оскільки за КПК критерієм допустимості доказів є не лише законність їх отримання, а і попереднє відкриття матеріалів іншій стороні до їх безпосереднього дослідження у суді. Так, на необхідності надання доступу стороні захисту до матеріалів, як гарантії справедливого судового розгляду, йдеться у рішенні Європейського суду «Едвардс і Льюіс проти Сполученого Королівства» від 27 жовтня 2004 року, в якому зазначено, що, відповідно до вимоги справедливості, передбаченої статтею 6 Конвенції, прокуратура мала ознайомити захист з усіма доказами у справі як на користь, так і проти обвинуваченого, і те, що у вказаній справі цього не було зроблено, призвело до недоліків судового розгляду.

Так, згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000530 за ч.3 ст.185 КК України прокурором не надано.

Доводів захисту про невинуватість ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000530 за ч.3 ст.185 КК України сторона обвинувачення не спростувала, вини не доказала, надала виключно неналежні та недопустимі докази.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України ).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України).
Частинами 2, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), в тому числі і розмір завданої шкоди, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в передбачених законодавством випадках на потерпілого.

Суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення по кримінальному провадженню № 0000530 за ч.3 ст.185 КК України прокурором не доведено. Докази сторони обвинувачення містять припущення й сумніви, які суд тлумачить на користь ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд прийшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази по кримінальному провадженню № 0000530 за ч.3 ст.185 КК України є сумнівними, непереконливими, неналежними і недопустимими, а інших беззаперечних доказів, які б без будь-якого сумніву доводили вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів по кримінальному провадженню № 0000530 за ч.3 ст.185 КК України, стороною обвинувачення не надано.

Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення по кримінальному провадженню № 0000530 за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення в суді винуватості обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визначене судом недоведеним, підстави для виправдання з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно ст.12 КК України, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд визнає - вчинення злочину неповнолітнім та відшкодування завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З врахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які вперше вчинили кримінальне правопорушення будучи неповнолітніми, завдані збитки відшкодували, по місцю проживання та навчання характеризуються задовільно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебувають, їх вік, умови проживання, досудову доповідь, думку потерпілих щодо міри покарання, а тому суд враховуючи вимоги ст. 65, ст.66 КК України вважає можливим призначити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , покарання в межах мінімальної санкції, передбаченої ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, без конфіскації майна.

Однак, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , можливе без відбування призначеного покарання та рахує доцільним застосувати до них вимоги ст. 75, ст. 104 КК України і звільнити обвинувачених від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_5 визнати не винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та виправдати його, на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У відповідності до ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 :

- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 - не обирався.

ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

У відповідності до ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 :

- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 - не обирався.

Речові докази по справі: - мотоцикл «Мінськ-М106», навісний замок, металевий ключ, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів, Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Судові витрати за проведення судової експертизи віднести на рахунок держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1