Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_4 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000488 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 21 жовтня 2018 року) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабка, Володимирецького району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, військовозобов`язаного, пенсіонер, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі потерпіла просить оскаржуваний вирок скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 років.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України і призначено покарання: 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з дворічним іспитовим строком. Згідно ч.ч. 1,2 ст.76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Також судом вирішено питання щодо стягнення моральної шкоди, процесуальних витрат та речових доказів.

В поданій апеляційній скарзі потерпіла, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного для обвинуваченого покарання, тяжкості кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості та неправильного звільнення від відбування призначеного покарання. Вважає, що обвинувачений не примирився з потерпілою, не просив у родичів вибачення, поводив себе зухвало в сторону потерпілої та постійно дорікав у завеликому розмірі цивільного позову.

Прокурор у апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного для обвинуваченого покарання, тяжкості кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості та неправильного звільнення від відбування призначеного покарання. Зазначає, що рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання належним чином не мотивовано та не вказано, які дані про особу обвинуваченного дають підстави для висновку про можливість виправлення його без відбування покарання.

За вироком суду, ОСОБА_6 , маючи посвідчення мисливця, будучи членом Володимирецької районної організації УТМР, маючи дозвіл на право зберігання та носіння мисливської двохствольної гладкоствольної рушниці, вранці, 21 жовтня 2018 року, разом із знайомими йому мисливцями, серед яких був і ОСОБА_11 , прибув на територію мисливських угідь, що розташовані неподалік с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, для полювання.
В ході полювання 21 жовтня 2018 року, близько 16 години, обвинувачений, знаходячись в урочищі «Сокуллє» у 14 кварталі 7 виділі Любахівського лісництва ДП «Володимирецьке лісове господарство», неподалік с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, після спорядження патроном мисливської гладкоствольної рушниці моделі «ТОЗ-63» 16-го калібру (ствол № НОМЕР_1 , колодка НОМЕР_2 ), прицілився у постать, яку він сприйняв за дику тварину.
Після цього, ОСОБА_6 , не маючи наміру на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив злочинну недбалість, а саме всупереч вимог п.п. 3.7, 3.8, 3.10 «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 № 549, згідно яких полювання необхідно проводити в умовах повної видимості, забороняється стріляти на шум, шарудіння по невиразно видимій цілі, стрільбу слід проводити із особливою обережністю, не переконавшись, що у напрямку пострілу відсутні люди, не передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків свого діяння, хоча був зобов`язаний і мав реальну можливість їх передбачити, здійснив один постріл патроном, спорядженим картеччю, із мисливської гладкоствольної рушниці моделі «ТОЗ-63» 16-го калібру, намагаючись при цьому влучити в дику тварину.
У результаті пострілу обвинуваченого картеч потрапила у ОСОБА_11 , який в цей час перебував на відстані від 20 до 30 метрів за зарослями кущів та дерев, спричинивши при цьому останньому вогнепальне сліпе поранення голови з пошкодженням кісток черепа та головного мозку, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, і від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий помер.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, що бере участь під час апеляційного розгляду, який повністю підтримав апеляційні скарги прокурора та потерпілої і просив її задовольнити, думку потерпілої та її представника, які підтримали апеляційні скарги, міркування обвинуваченого та його захисника про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, у ході ухвалення оскаржуваного вироку місцевий суд зазначених вимог кримінального процесуального закону, що встановлюють вимоги до судового рішення, дотримався у повному обсязі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.119 КК України є вірною та в поданих апеляційних скаргах не оспорюється.

Разом з тим, у апеляційних скаргах стверджується, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у вироку суду належним чином не вмотивовано.

Колегія суддів вважає, що такі твердження апеляційних скарг не відповідають дійсності та є необгрунтованим.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав за можливе застосувати до обвинуваченого вимоги ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням. Приймаючи зазначене рішення, суд вказав, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття. Разом з тим, у матеріалах справи є і інші обставини, які зазначені судом, але не визнані такими, які пом`якшують покарання, а саме: обвинувачений повністю визнав свою вину, повністю відшкодував матеріальні збитки і частково моральну шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ), на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Вказані обставини ні прокурором, ні потерпілою в судовому засіданні апеляційного суду не спростовані, а тому колегія суддів визнає їх також такими, що пом`якшують покарання. Крім того, як зазначено у досудовій доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить великої небезпеки для суспільства.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому колегія суддів вважає, що інститут призначення судом особі покарання за вчинений злочин та інститут звільнення особи від відбування такого покарання з випробуванням не є тотожними, закріпленими у законі України про кримінальну відповідальність інститутами, а порядок призначення особі покарання за вчинений злочин та доцільність прийняття рішення про звільнення від відбування призначеного покарання особі, здійснюється з урахуванням обставин справи та комплексу пом`якшуючих таке покарання особі обставин.

Так, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, врахував всі обставини і оцінив у їх сукупності, та дійшов вірного висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду від захисник обвинуваченого надав колегії суддів розписку від потерпілої ОСОБА_4 зі змісту якої вбачається, що потерпіла до обвинуваченого жодних претензій матеріального і морального характеру не має, оскільки завдані для неї збитки повністю відшкодовані обвинуваченим. Надання такої розписки потерпіла підтвердила.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.

А тому підстав для скасування вироку суду першої інстанції та рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання та для ухвалення апеляційним судом нового вироку у цій частині відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування чи зміни за наслідками розгляду апеляційних скарг потерпілої та прокурора не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0000488 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 21 жовтня 2018 року) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_4 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою з моменту отримання копії даного рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3