Справа № 522/8879/21
Провадження по справі №1-кс/522/4914/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 19.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені від 31.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 19.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.05.2021 на підставі письмового дозволу на проведення огляду ОСОБА_4 , проведено огляд автомобіля "Fiat Ducato" д.н. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено 4 полімерні ємкості об`ємом 220 л. та 7 полімерних ємкостей об`ємом 25 л., заповнених прозорою рідиною із запахом спирту, загальним об`ємом 1055 л.

Крім цього, враховуючи, що автомобіль "Fiat Ducato" д.н. НОМЕР_1 , використовувався, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення при транспортуванні підакцизних товарів, зазначений автомобіль, а також свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля серії НОМЕР_2 вилучено.

Вищевказані речі, вилучені під час проведення огляду до ст.ст. 214, 236 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті

кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Доказами вчинення зазначеного правопорушення являються вилучені підакцизні товари та транспортний засіб.

Таким чином, виявлені та вилучені в ході огляду по кримінальному провадженню речі згідно положень ст. ст. 98, 99 КПК України є речовими доказами, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Позиція учасників судового розгляду.
Слідчий в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви слідчого, підтримав подане клопотання, просив провести розгляд клопотання за його відсутності.

Від володільця автомобілю ОСОБА_5 надійшла заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у поданій заяві прохав суд дозволити користуватись вказаним автомобілем, передавши право користування ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.
Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З дослідженого клопотання слідчого встановлено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені від 31.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 19.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, вилучені під час проведення огляду автомобіля "Fiat Ducato" д.н. НОМЕР_1 , 4 полімерні ємкості об`ємом 220 л. та 7 полімерних ємкостей об`ємом 25 л., заповнених прозорою рідиною із запахом спирту, загальним об`ємом 1055 літрів та сам автомобіль "Fiat Ducato" д.н. НОМЕР_1 , можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, тому має значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні та з метою проведення експертиз.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.

Щодо накладення арешту на інше майно.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Проте з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Слідчим в клопотаннях не обґрунтовано належним чином накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_2 .

Вилучене свідоцтво не має відношення до вказаного провадження, а людина в якої воно було вилучено не є підозрюваним в рамках вказаного кримінального провадження.

За таких обставин, вимоги клопотань слідчого щодо накладення арешту на майно в цій частині, слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в частині свідоцтва про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_2 , оскільки слідчий в своєму клопотанні недостатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власників вказаного майна.

Окрім цього, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля можливо накласти без позбавлення права користування вказаним автомобілем, через безпідставність вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.

Накласти арешт, на тимчасово вилучені предмети 18.05.2021 року в ході проведення огляду автомобіля «Fiat Ducato», д.н. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено, а саме на:

- 4 полімерні ємкості об`ємом 220 л., заповнених прозорою рідиною із запахом спирту;

- 7 полімерних ємкостей об`ємом 25 л., заповнених прозорою рідиною із запахом спирту, а також на автомобіль Fiat Ducato», д.н. НОМЕР_1 , із забороною розпорядження та відчуження вказаним автомобілем, дозволивши право користування.

Зобов`язати слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000046 від 19.05.2021 року, передати автомобіль Fiat Ducato», д.н. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши розпорядження, відчуження вказаного транспортного засобу. ,

В разі порушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порядку та умов зберігання, а також здійснення незаконних дій щодо вказаного в клопотанні майна, передбачена кримінальна відповідальність у відповідності до ст. 388 КК України.

В частині накладення арешту на свідоцтва про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_2 відмовити, повернувши вказане майно за належністю.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Копії ухвали слідчого судді надати старшому слідчому СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_3 для надання до Регіонального центру МВС України в Одеській області (м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
07.06.2021