Справа № 496/4835/20
Провадження № 1-кп/496/259/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, на момент вчинення злочину військовослужбовця військової служби за контрактом, оператора штабу реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , матроса, вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян (850 грн.), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оператора штабу реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 02.01.2020 о 08 год. 00 хв., без поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 14 год. 00 хв. 11.01.2020 р., вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Він же, повторно протягом року, 13.01.2020 р., о 08 год. 00 хв., без поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 30 хв. 22.01.2020 р., вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
В подальшому, він же, повторно протягом року, 06.02.2020 р., о 08 год. 00 хв., без поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 02.07.2020 р., вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованому йому злочині та пояснив, що злочин скоєно ним при обставинах встановлених в судовому засіданні.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням викладених обставин суд вирішив за недоцільне дослідження інших доказів у провадженні.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою повторно.

ОСОБА_4 не перебуває на обліку у нарколога, психіатра, згідно службової характеристики за час проходження служби зарекомендував себе як недостатньо відповідальний військовослужбовець, свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, приймав участь у здійснені заходів із забезпечення національній безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому можливо та слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на експертні дослідження відсутні.

Керуючись ст. ст. 372, 374 КПК України, ч. 4 ст. 407 КК України суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання відповідно до ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в Одеський апеляційний суд через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1