Cправа № 127/5704/21
Провадження № 1-кс/127/2405/21
У Х В А Л А
Іменем України
05 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
підозрюваного: ОСОБА_4 ,
захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, без місця реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_4 .
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06.03.2018 близько 00:05 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «MERSEDES-BENS 190», в якому також перебували пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зупинив зазначений транспортний засіб перед перехрестям вулиць Миколи Оводова Князів Коріатовичів у м. Вінниці на червоний сигнал світлофора. У цей час позаду зупинився керований ОСОБА_4 автомобіль марки «LEXUS», в якому перебували пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Водій ОСОБА_4 одразу почав подавати звуковий сигнал, провокуючи водія ОСОБА_7 на порушення правил дорожнього руху. В подальшому ОСОБА_4 здійснив обгін автомобіля, керованого ОСОБА_7 , «підрізаючи» його, внаслідок чого останній вимушено зупинив транспортний засіб за вищевказаним перехрестям та вийшов з автомобіля. ОСОБА_4 також зупинив керований ним автомобіль та вийшов з нього разом з пасажирами.
Після цього, 06.03.2018 близько 00:10 год. у ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебували в громадському місці неподалік перехрестя вулиць Миколи Оводова та Князів Коріатовичів у м. Вінниці, де побачили ОСОБА_7 , з малозначного приводу (щодо манери руху автомобілів) раптово виник злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку та вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_7 , для чого вони вступили між собою в попередню змову.
Реалізовуючи вищевказані спільний злочинний умисел та попередню змову, діючи умисно, узгоджено, опираючись на дії один одного, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки та моральні принципи у суспільстві, використовуючи малозначний привід, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який мав при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, схожий на кастет, про що було відомо ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які мовчазно погодилися на застосування цього предмета, підійшли впритул до ОСОБА_7 . Усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та відкритість своїх дій для оточуючих, прагнучи показати зневагу до оточуючих, виявити свою грубу силу та самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_4 безпричинно наніс ОСОБА_7 один удар ногою в область сонячного сплетіння, після чого потерпілому почали наносити удари ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Таким чином, діючи спільно, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який за мовчазної згоди інших співучасників використовував заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, схожий на кастет, вчинили груповий напад, одночасно наносячи ОСОБА_7 удари руками і ногами в область обличчя, голови, тулуба та грудної клітини, спричиняючи численні тілесні ушкодження, в результаті чого потерпілий змушений був тривалий час оборонятися та захищатися від посягання на своє здоров`я.
В процесі бійки ОСОБА_11 заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, схожим на кастет, наніс ОСОБА_7 удар в область лівого ока, від чого той похилився, тимчасово втратив можливість бачити і почав відходити до свого автомобіля марки «MERSEDES-BENS 190», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв поруч.
В цей час із салону згаданого автомобіля вийшов ОСОБА_8 , який почав припиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_7 шляхом відволікання уваги нападників на себе та висловлення їм вимоги припинити протиправне посягання, однак, на його дії ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відреагували агресивно, тим самим вчиняючи опір даному громадянину, і не зважаючи на те, що перебували в громадському місці, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, та на те, що інший громадянин припиняв їхні спільні хуліганські дії, діючи умисно і з особливою зухвалістю, спрямували свої дії на ОСОБА_8 , спільно наносячи йому тілесні ушкодження шляхом ударів руками та ногами в область лівого ліктя, лівого коліна, обличчя та голови, від яких ОСОБА_8 втратив свідомість і впав непритомним біля вищевказаного автомобіля.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_4 і ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 902 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, закритий перелом кісток носу із незначним зміщенням, синці та садно на голові; синці в ділянках правого та лівого колінних суглобів, в ділянці лівого ліктьового суглобу, перелом коронкової частини 1-го зуба зліва верхньої щелепи. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
У цей час ОСОБА_11 , використовуючи невстановлений слідством предмет, схожий на кастет, продовжував наносити ним удари ОСОБА_7 , який, не маючи змоги захищатися, відбіг від місця події, щоб викликати поліцію.
Такими спільними умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згідно висновку експерта № 901 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 31.08.2018 ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, перелом кісток носа зліва, перелом кісток лицевого черепа медіальної стінки лівої орбіти з крововиливом в решітчастий лабіринт, з частковим гемофтальмом (крововиливом) лівого ока; синці голови, синець з садном обличчя, садно червоної кайми нижньої губи, синці задньої поверхні грудної клітки.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та за ступенем тяжкості належать:
- перелом кісток лицевого черепа перелом кісток носа зліва, медіальної стінки лівої орбіти з крововиливом в решітчастий лабіринт, з частковим гемофтальмом (крововиливом) лівого ока до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я;
- закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але менше 21 дня) розлад здоров`я;
- синці голови, синець з садном обличчя, садно червоної кайми нижньої губи, синці задньої поверхні грудної клітки до легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи у співучасті та опираючись на дії один одного, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 почали нівечити вищевказаний автомобіль ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 , тримаючи в руках предмет, схожий на биту, який він взяв з раніше керованого ним автомобіля марки «LEXUS», на якому ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приїхали на місце події, бив по лобовому склу автомобіля ОСОБА_7 , а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 трощили ударами ніг ліве та праве передні і ліве заднє скло автомобіля, бампер та ліві передні дверцята, при цьому ОСОБА_11 використовував предмет, схожий на кастет.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в результаті пошкодження автомобіля білого кольору марки «MERSEDES-BENS 190», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його власнику ОСОБА_7 згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № 224 від 06.04.2018 завдано матеріального збитку у розмірі 12 742,62 грн.
Близько 01:10 год. 06.03.2018, побачивши, що наближається поліцейський автомобіль, ОСОБА_4 закинув предмет, схожий на биту, у багажник раніше керованого ним автомобіля марки «LEXUS» і на даному автомобілі, сівши за його кермо, залишив місце вчинення злочину. В свою чергу, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 побігли з місця злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, якщо воно пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, якщо воно вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.03.2018 близько 00.05 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «MERSEDES-BENS 190», в якому також перебували пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зупинив зазначений транспортний засіб перед перехрестям вулиць Миколи Оводова Князів Коріатовичів у м. Вінниці на червоний сигнал світлофора. У цей час позаду зупинився керований ОСОБА_4 автомобіль марки «LEXUS», в якому перебували пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Водій ОСОБА_4 одразу почав подавати звуковий сигнал, провокуючи водія ОСОБА_7 на порушення правил дорожнього руху. В подальшому ОСОБА_4 здійснив обгін автомобіля, керованого ОСОБА_7 , «підрізаючи» його, внаслідок чого останній вимушено зупинив транспортний засіб за вищевказаним перехрестям та вийшов з автомобіля. ОСОБА_4 також зупинив керований ним автомобіль та вийшов з нього разом з пасажирами.
Після цього, 06.03.2018 близько 00:10 год. у ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебували в громадському місці неподалік перехрестя вулиць Миколи Оводова та Князів Коріатовичів у м. Вінниці, де побачили ОСОБА_7 , раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_7 шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень, для чого вони заздалегідь усно домовились про спільне вчинення такого посягання, вступивши таким чином між собою в попередню змову.
Реалізовуючи вищевказаний спільний злочинний умисел та попередню змову, діючи умисно, узгоджено, опираючись на дії один одного, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який мав при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, схожий на кастет, підійшли впритул до ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_4 безпричинно наніс ОСОБА_7 один удар ногою в область сонячного сплетіння, після чого потерпілому почали наносити удари ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Таким чином, діючи спільно, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який використовував заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, схожий на кастет, вчинили груповий напад, одночасно наносячи ОСОБА_7 удари руками і ногами в область обличчя, голови, тулуба та грудної клітини, спричиняючи численні тілесні ушкодження, в результаті чого потерпілий змушений був тривалий час оборонятися та захищатися від посягання на своє здоров`я.
В процесі бійки ОСОБА_11 заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, схожим на кастет, наніс ОСОБА_7 удар в область лівого ока, від чого той похилився, тимчасово втратив можливість бачити і почав відходити до свого автомобіля марки «MERSEDES-BENS 190», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв поруч.
В цей час із салону згаданого автомобіля вийшов ОСОБА_8 , який почав припиняти дії нападників відносно ОСОБА_7 шляхом відволікання їх уваги на себе та висловлення їм вимоги припинити протиправне посягання, у відповідь на що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відійшли від ОСОБА_7 в бік ОСОБА_8 .
У цей час ОСОБА_11 , використовуючи невстановлений слідством предмет, схожий на кастет, продовжував наносити ним удари ОСОБА_7 , який, не маючи змоги захищатися, відбіг від місця події, щоб викликати поліцію.
Такими спільними умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згідно висновку експерта № 901 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 31.08.2018 ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, перелом кісток носа зліва, перелом кісток лицевого черепа медіальної стінки лівої орбіти з крововиливом в решітчастий лабіринт, з частковим гемофтальмом (крововиливом) лівого ока; синці голови, синець з садном обличчя, садно червоної кайми нижньої губи, синці задньої поверхні грудної клітки.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та за ступенем тяжкості належать:
- перелом кісток лицевого черепа перелом кісток носа зліва, медіальної стінки лівої орбіти з крововиливом в решітчастий лабіринт, з частковим гемофтальмом (крововиливом) лівого ока до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я;
- закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але менше 21 дня) розлад здоров`я;
- синці голови, синець з садном обличчя, садно червоної кайми нижньої губи, синці задньої поверхні грудної клітки до легких тілесних ушкоджень.
Близько 01:10 год. 06.03.2018, побачивши, що наближається поліцейський автомобіль, ОСОБА_4 закинув предмет, схожий на биту, у багажник раніше керованого ним автомобіля марки «LEXUS» і на даному автомобілі, сівши за його кермо, залишив місце вчинення злочину. В свою чергу, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 побігли з місця злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
За даним фактом 06.03.2018 Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000872 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України.
30 липня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України.
08.08.2019 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області винесено ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
07.02.2020 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області винесено ухвалу про обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту його затримання.
03.03.2021 о 13 год. 10 хв., в приміщенні адміністративної будівлі КПП «Лужанка», що за адресою: Берегівський район, с. Астей, вул. Дружби народів, 108, ОСОБА_12 затримано в законному порядку на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2020.
Вина підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться наступними матеріалами, які перебувають в кримінальному провадженні:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду місця події;
- випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого МКЛ ШМД № 5660;
- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- висновком судово-автотоварознавчої експертизи № 224;
- висновком судово-медичної експертизи № 302;
- висновком судово-медичної експертизи № 303;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 901;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 902;
- постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 01.08.2019;
- протоколом затримання ОСОБА_4 від 03.03.2021, та іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, в ході досудового слідства встановлено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, дані правопорушення пов`язані із посяганням на здоров`я потерпілих та вчиненні за допомогою заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, вчинені у співучасті з іншими особами, а тому згідно ст. 177 КПК є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Враховуючи вище викладені обставини, можливо зробити висновок, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.
Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи, тощо.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували, щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що повідомлення про підозру від 30.07.2019 ОСОБА_4 не отримував та відповідно не знав про те, що перебуває у розшуку, у нього на утриманні дружина та двоє малолітніх дітей та до інших фігурантів події на даний час не застосовано ніяких запобіжних заходів
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001659, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001659 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України.

Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.03.2018 близько 00:05 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «MERSEDES-BENS 190», в якому також перебували пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зупинив зазначений транспортний засіб перед перехрестям вулиць Миколи Оводова Князів Коріатовичів у м. Вінниці на червоний сигнал світлофора. У цей час позаду зупинився керований ОСОБА_4 автомобіль марки «LEXUS», в якому перебували пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Водій ОСОБА_4 одразу почав подавати звуковий сигнал, провокуючи водія ОСОБА_7 на порушення правил дорожнього руху. В подальшому ОСОБА_4 здійснив обгін автомобіля, керованого ОСОБА_7 , «підрізаючи» його, внаслідок чого останній вимушено зупинив транспортний засіб за вищевказаним перехрестям та вийшов з автомобіля. ОСОБА_4 також зупинив керований ним автомобіль та вийшов з нього разом з пасажирами.

Після цього, 06.03.2018 близько 00:10 год. у ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебували в громадському місці неподалік перехрестя вулиць Миколи Оводова та Князів Коріатовичів у м. Вінниці, де побачили ОСОБА_7 , з малозначного приводу (щодо манери руху автомобілів) раптово виник злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку та вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_7 , для чого вони вступили між собою в попередню змову.

Реалізовуючи вищевказані спільний злочинний умисел та попередню змову, діючи умисно, узгоджено, опираючись на дії один одного, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки та моральні принципи у суспільстві, використовуючи малозначний привід, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який мав при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, схожий на кастет, про що було відомо ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які мовчазно погодилися на застосування цього предмета, підійшли впритул до ОСОБА_7 . Усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та відкритість своїх дій для оточуючих, прагнучи показати зневагу до оточуючих, виявити свою грубу силу та самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_4 безпричинно наніс ОСОБА_7 один удар ногою в область сонячного сплетіння, після чого потерпілому почали наносити удари ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Таким чином, діючи спільно, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який за мовчазної згоди інших співучасників використовував заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, схожий на кастет, вчинили груповий напад, одночасно наносячи ОСОБА_7 удари руками і ногами в область обличчя, голови, тулуба та грудної клітини, спричиняючи численні тілесні ушкодження, в результаті чого потерпілий змушений був тривалий час оборонятися та захищатися від посягання на своє здоров`я.

В процесі бійки ОСОБА_11 заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, схожим на кастет, наніс ОСОБА_7 удар в область лівого ока, від чого той похилився, тимчасово втратив можливість бачити і почав відходити до свого автомобіля марки «MERSEDES-BENS 190», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв поруч.

В цей час із салону згаданого автомобіля вийшов ОСОБА_8 , який почав припиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_7 шляхом відволікання уваги нападників на себе та висловлення їм вимоги припинити протиправне посягання, однак, на його дії ОСОБА_4 та ОСОБА_10 відреагували агресивно, тим самим вчиняючи опір даному громадянину, і не зважаючи на те, що перебували в громадському місці, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, та на те, що інший громадянин припиняв їхні спільні хуліганські дії, діючи умисно і з особливою зухвалістю, спрямували свої дії на ОСОБА_8 , спільно наносячи йому тілесні ушкодження шляхом ударів руками та ногами в область лівого ліктя, лівого коліна, обличчя та голови, від яких ОСОБА_8 втратив свідомість і впав непритомним біля вищевказаного автомобіля.

Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_4 і ОСОБА_10 згідно висновку експерта №902 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, закритий перелом кісток носу із незначним зміщенням, синці та садно на голові; синці в ділянках правого та лівого колінних суглобів, в ділянці лівого ліктьового суглобу, перелом коронкової частини 1-го зуба зліва верхньої щелепи. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

У цей час ОСОБА_11 , використовуючи невстановлений слідством предмет, схожий на кастет, продовжував наносити ним удари ОСОБА_7 , який, не маючи змоги захищатися, відбіг від місця події, щоб викликати поліцію.

Такими спільними умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згідно висновку експерта №901 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 31.08.2018 ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, перелом кісток носа зліва, перелом кісток лицевого черепа медіальної стінки лівої орбіти з крововиливом в решітчастий лабіринт, з частковим гемофтальмом (крововиливом) лівого ока; синці голови, синець з садном обличчя, садно червоної кайми нижньої губи, синці задньої поверхні грудної клітки.

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та за ступенем тяжкості належать:

- перелом кісток лицевого черепа перелом кісток носа зліва, медіальної стінки лівої орбіти з крововиливом в решітчастий лабіринт, з частковим гемофтальмом (крововиливом) лівого ока до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я;

- закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але менше 21 дня) розлад здоров`я;

- синці голови, синець з садном обличчя, садно червоної кайми нижньої губи, синці задньої поверхні грудної клітки до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи у співучасті та опираючись на дії один одного, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 почали нівечити вищевказаний автомобіль ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , тримаючи в руках предмет, схожий на биту, який він взяв з раніше керованого ним автомобіля марки «LEXUS», на якому ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приїхали на місце події, бив по лобовому склу автомобіля ОСОБА_7 , а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 трощили ударами ніг ліве та праве передні і ліве заднє скло автомобіля, бампер та ліві передні дверцята, при цьому ОСОБА_11 використовував предмет, схожий на кастет.

Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в результаті пошкодження автомобіля білого кольору марки «MERSEDES-BENS 190», 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його власнику ОСОБА_7 згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № 224 від 06.04.2018 завдано матеріального збитку у розмірі 12 742,62 грн.

Близько 01:10 год. 06.03.2018, побачивши, що наближається поліцейський автомобіль, ОСОБА_4 закинув предмет, схожий на биту, у багажник раніше керованого ним автомобіля марки «LEXUS» і на даному автомобілі, сівши за його кермо, залишив місце вчинення злочину. В свою чергу, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 побігли з місця злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, якщо воно пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, якщо воно вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень;

- ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

30 липня 2019 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 було складено та погоджено з прокурором ОСОБА_3 повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а саме про те він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122 КК України.

Однак, вище зазначене повідомлення про підозру, було вручено не особисто ОСОБА_4 , а його матері ОСОБА_15 , яка повідомила, що станом на 30.07.2019 її син ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає та його місцезнаходження їй не відоме.

В подальшому, після затримання ОСОБА_4 03.03.2021 в приміщенні адміністративної будівлі КПП «Лужанка», що за адресою: Берегівський район, с. Астей, вул. Дружби народів, 108, останнього було безпосередньо повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001659 від 01.08.2019; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події; виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого МКЛ ШМД № 5660; протоколів допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; висновку судово-автотоварознавчої експертизи №224; висновку судово-медичної експертизи № 302; висновку судово-медичної експертизи № 303; висновку додаткової судово-медичної експертизи №901; висновку додаткової судово-медичної експертизи №902; постанови про оголошення розшуку підозрюваного від 01.08.2019; протоколу затримання ОСОБА_4 від 03.03.2021, та інших матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтована.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де проживає разом із своєю громадянською дружиною та двома малолітніми дітьми, в силу статті 89 КК України раніше не судимий, що в сукупності дає підстави для висновку про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проживатиме разом зі своєю громадянською дружиною та двома малолітніми дітьми.

Крім того, при застосуванні запобіжного заходу та оцінюючи наявність ризиків, про які зазначає прокурор, суд враховує те, що подія кримінального правопорушення мала місце 06 березня 2018 року, при цьому незважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені лише 01 серпня 2018 року.

В той же час, повідомлення про підозру фігурантам події, в тому числі ОСОБА_4 , датовано 30 липня 2019 року, тобто майже через півтора року після події кримінального правопорушення.

Однак, 04 липня 2019 року ОСОБА_4 , не перебуваючи під дією будь-яких запобіжних заходів, не маючи жодних обмежень, щодо виїзду за кордон, виїхав до Республіки Польща на заробітки, де перебував разом з цивільною дружиною ОСОБА_16 та двома неповнолітніми дітьми ( ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ) до 03.03.2021.

07.02.2020 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області винесено ухвалу про обрання ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту його затримання, яка мотивована, в тому числі тим, що ОСОБА_12 оголошений в міжнародний розшук та переховується від органу досудового розслідування, прокурора та суду.
Проте, встановивши та надавши оцінку вищенаведеним фактичним обставинам, суд враховує, що ОСОБА_4 , хоча і був затриманий на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2020 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0001659 від 01.08.2019, кримінальне правопорушення відбулося 06 березня 2018 року, після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 неодноразово самостійно з`являвся до органу досудового розслідування. В подальшому, як зазначив в судовому засіданні підозрюваний та вбачається із наданих суду доказів, а саме 04 липня 2019 року, тобто через 1 рік та 4 місяці, не маючи жодного запобіжного заходу ОСОБА_12 виїхав до Республіки Польща на заробітки. 30 липня 2019 року матері ОСОБА_12 . ОСОБА_15 , було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_12 , однак про дане повідомлення останньому не було відомо, оскільки він припинив спілкування зі своєю матір`ю ще у 2016 році, так само йому не було відомо і про те, що його оголошено у міжнародний розшук.

Поряд з цим, суд враховує, що, на даний час, усі слідчі дії по даному кримінальному провадженню (допити свідків, потерпілих, експертизи) уже проведено та обвинувальний акт відносно інших фігурантів, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спрямовані до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду по суті, тоді як пояснив в судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та не заперечувала прокурор ОСОБА_3 до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на даний час не застосовано жодного запобіжного заходу.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, наявність родини, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).

Так, на думку суду, та обставина, що ОСОБА_12 вчинив злочини, один з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, розуміючи, що скоєне йому може загрожувати міра покарання у виді позбавлення волі, має значення при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя дійшов до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання своєї цивільної дружини та дітей, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

Поряд з цим, з урахуванням положень частини п`ятої статті 194 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного ряд обов`язків, в тому числі здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та носити електронний засіб контролю.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , до 02 травня 2021 року, в межах строку досудового розслідування.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:
1. прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою у визначений ними час;
2. утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, окрім як для забезпечення цілей кримінального провадження;
3. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
5. здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
6. носити електронний засіб контролю
Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 02 травня 2021 року.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя