Справа 127/7093/21
Провадження 1-кс/127/3221/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000239 внесеного до ЄРДР 04.09.2020, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Семенівка, Целіноградського району, Целіноградської області, Казахстан, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, який раніше неодноразово судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
22.03.2021 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання слідчого СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000239 від 04.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, за вироками Літинського районного суду Вінницької області від 30.11.2018 та Хмельницького міськрайонного суду від 22.05.2008, близько 15.00 год. 03.09.2020 перебував в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , де провадить господарську діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_7 , де біля каси побачив належний останній мобільний телефон марки «Ergo B505». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, діючи умисно, повторно, ОСОБА_4 підійшов до каси та зі столу взяв мобільний телефон марки «Ergo B505», вартість якого відповідно до висновку експерта № 7593/20-21 від 18.11.2020 становить 650,80 грн., після чого вийшов з приміщення магазину та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 650 гривень 80 копійок.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка, Целіноградського району, Целіноградської області, Казахстан, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, який раніше засуджувався:

- 06.11.2007 Хмільницьким міським судом Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання в виді штрафу 510 гривень (судимість погашена);

раніше судимого:

10.10.1985 Красилівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна (24.12.1988 звільнений на підставі закону про амністію);

20.11.1989 Жовтневим районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;

27.08.1992 Менським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 183, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці (04.12.1995 звільнений по відбуттю терміну покарання)

02.07.1997 Ленінським районним судом м. Вінниці, за ст. 17, ч. 2 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців з конфіскацією майна (звільнений 09.09.1999 на підставі закону про амністію);

-30.08.2000 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 143, ст. 26 КК України (в редакції 1960 року), до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна (10.09.2007 звільнений по відбуттю терміну покарання);

- 22.05.2008 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна (01.03.2013 звільнений по відбуттю терміну покарання);

- 15.04.2016 Хмельницьким міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на 3 місяці (09.09.2016 звільнений по відбуттю покарання);

- 01.06.2017 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.03.2018 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 71 КК України приєднано 1 рік 6 місяців по вироку Калинівського районного суду від 01.06.2017, і всього до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 30.11.2018 Літинським районним судом Вінницької області за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців по вироку Томашпільського районного суду від 22.03.2018 і всього до відбуття 3 роки позбавлення волі (звільнений 06.07.2020 умовнодостроково згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області. Невідбутий строк 10 місяців 6 днів) (судимість за цим вироком за ст. 395 КК України погашена),

29 грудня 2020 року повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме повідомлення про підозру вручено матері останнього ОСОБА_8 .

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

заявою про вчинене кримінальне правопорушення;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

протокол огляду місця події від 03.09.2020;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

протоколом огляду місця події від 14.09.2020;

протоколом тимчасового доступу;

протоколом огляду документу;

повідомлення про підозру ОСОБА_4 ;

іншими матеріалами кримінального провадження

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків так як йому відомо місце їхньої роботи, може перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інше кримінальне правопорушення, ухилятись від проведення слідчих дій.

30.12.2020 ОСОБА_4 оголошено в розшук та 30.12.2020 винесено постанову про зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного.

15.01.2021 слідчим суддею Вінницького міського суду ОСОБА_11 винесено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу до Вінницького міського суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартрою.

22.03.2021 винесено постанову про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадження у зв`язку з затриманням підозрюваного.

Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення злочинів корисливого характеру. На даний час ОСОБА_4 , офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру являється засобом для існування останнього і тому перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, доходу та заробітку, як і інші міцні соціальні зв`язки, які б могли бути перешкодою до вчинення нових кримінальних правопорушень, а також могли б забезпечити належну процесуальну поведінку на період досудового розслідування.

Також, той факт, що останній маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вироком Літинським районним судом Вінницької області від 30.11.2018, вийшовши 06.07.2020 року з місць позбавлення волі, де відбував покарання, знову вчинив новий умисний корисливий не тяжкий злочин, що дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню підозрюваним ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_12 покладених процесуальних обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на свідків, вчинення кримінального правопорушення та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення нею психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Оскільки злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , скоєний без застосування насильства відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

Відповідно, до ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

На підставі наведеного, з урахуванням ризиків, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, не працює, має постійне місце проживання, перебував у розшуку.

Проте, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного нетяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, наявність судимостей за вчинення аналогічних злочинів проти власності, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, а також клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 57 (п`ятдесяти семи) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 14 години 20 хвилин 17 травня 2021 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 17 травня 2021 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;

не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

носити електронний засіб контролю.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя