Справа № 643/4671/21
Провадження № 1-кс/643/1377/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2021 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку домашнього арешту та виконання обов`язків у кримінальному провадженні № 0000439 від 09.07.2019 за ч. 3 ст. 191 КК України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, за спеціальністю економіст, інженер-будівельник, раніше не судимого, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працює директором ТОВ «РАТЬ», -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_6 в обґрунтування якого зазначив, що останній, будучи директором ТОВ «Рать», у період з 22.09.2016 по 03.07.2019 заволодів бюджетними коштами комунального підприємства «Харківський міський центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» (далі КП) шляхом зловживання службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб з службовими особами КП та іншими не встановленими особами, при виконанні робіт з реконструкції діючого спортивного майданчика «Стритворкаут».

Досягнувши злочинної змови з вищевказаними особами, директор ТОВ «Рать» ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, підписав договори будівельних підрядів з КП в особі директора ОСОБА_7 , предметом яких була реконструкція діючого спортивного майданчика «Стритворкаут».

Слідуючи виконанню злочинного умислу ОСОБА_6 , будучи обізнаним про вимоги проектно-кошторисної документації щодо відповідності бетонного фундаменту класу В10, та визначених розмірів і форм, з метою заволодіння бюджетними коштами, достовірно усвідомлюючи, що відповідно до державно-будівельних норм у разі встановлення фундаменту нижче від цього класу та, відповідно, якості і міцності спортмайданчик буде неможливо використовувати за призначенням, замість бетону вказаної якості використав цементно-піщану суміш без дотримання передбачених проектом розмірів та форм. Крім того, будучи обізнаним про вимоги проектно-кошторисної документації щодо необхідності ущільнення покриття спортивного майданчика шаром у 10 см піском, щебенем та піщано-гравійною сумішшю (гранвідсів), з метою заволодіння грошовими коштами, фактично здійснив ущільнення покриття спортивного майданчика шаром менше, ніж 10 см. Також, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про вимоги проектно-кошторисної документації щодо необхідності ущільнення покриття спортивного майданчика щебенем гравійним фракцією 10х20 мм, з метою заволодіння грошовими коштами, вніс штучний щебінь (уламки цегли, фрагменти цегли) та іншої фракції, ніж передбаченої проектно-кошторисною документацією.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом у складі групи за попередньою змовою з службовими особами КП «ХМЦФЗН «Спорт для всіх» та іншими невстановленими особами, внаслідок досягнення єдиного плану, заволодів чужим майном бюджетними коштами, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 2 145 547,08 грн.

21.01.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 22.03.2021.

12.03.2021 постановою прокурора строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, а саме до 21.04.2021 включно.

Враховуючи, що на теперішній час у кримінальному провадженні призначено ряд судових будівельно-технічних та економічних експертиз, виконання яких триває, кілька ухвал слідчих суддів про тимчасовий доступ до речей і документів знаходяться на виконанні, а докази, які будуть отримані за результатами вказаних процесуальних дій мають суттєве значення для всебічного та повного розслідування, завершити досудове розслідування до завершення строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тобто до 22.03.2021, не представляється можливим.

Прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 до трьох місяців, а саме до 21.04.2021, так як останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики як переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, так і незаконного впливу на свідків, експертів, а також перешкоджання кримінальному провадженню шляхом повідомлення осіб, які сприяли вчиненню кримінальному правопорушенню та які встановлюються, про хід слідства, а зміна запобіжного заходу на більш м`який може перешкодити кримінальному провадженню.

В суді прокурор підтримав викладені в клопотанні обставини, наполіг на його задоволенні.

ОСОБА_6 проти клопотання заперечував, погодившись з думкою свого захисника.

Захисник, заперечуючи проти клопотання, послався на необґрунтованість підозри, на що, зокрема, вказує той факт, що покладені в основу підозри докази, а саме результати перевірок фіскальної служби у вигляді рішень-повідомлень, скасовані в порядку адміністративного судочинства; наявні експертні висновки не доводять причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення тощо. Обов`язки, покладені на підозрюваного ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, беззаперечно виконуються останнім, разом з тим посада ОСОБА_6 , а саме директора будівельної фірми, вимагає від нього особистої присутності на різних будівельних майданчиках, розташованих у різних областях України. Запобіжний захід у виді домашнього арешту унеможливлює це, що, в свою чергу, впливає на репутацію ОСОБА_6 та очолюваного ним підприємства.

Зазначені обставини, а також особистість підозрюваного дають підстави казати про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання з покладенням тих же обов`язків, що і в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, проте з наданням дозволу покидати м. Харків, чого вимагає виробнича необхідність.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, враховуючи думку підозрюваного, який просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, заслухавши учасників процесу, встановив наступні обставини: 21.01.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та наступного дня обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Застосовуючи даний запобіжний захід слідчий суддя виходив, крім іншого, з обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, суворості передбаченого покарання в разі визнання його винуватим, доведеності ризику незаконного впливу на експертів у кримінальному провадженні.

Як на момент обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так і на тепер підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення можна вважати цілком обґрунтованою, так як надані стороною обвинувачення докази свідчать, що ОСОБА_6 міг вчинити даний злочин. Посилання на рішення Харківського окружного адміністративного суду та Другого апеляційного адміністративного суду не спростовують цього, а встановлені даними судами обставини існували й на момент обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і не вплинули на позицію слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 .

За змістом даного клопотання прокурор в його обґрунтування посилається на ті ж обставини, що й при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, при цьому зазначає про існування кількох передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, експертів, перешкоджання встановленню інших осіб, причетних до даного кримінального правопорушення, шляхом, в тому числі, повідомлення останніх про хід розслідування. В цьому контексті слід зазначити, що доведеність кожного з перелічених прокурором ризиків перевірялась під час обрання запобіжного заходу і слідчий суддя дійшов висновку про існування лише одного з зазначених ризиків ризику незаконного впливу на експертів у кримінальному провадженні.

Даний ризик, враховуючи, що експертні дослідження тривають й досі, існує і на теперішній час, разом з тим, з погляду на час, що минув з початку досудового розслідування та, зокрема, з моменту повідомлення ОСОБА_6 про підозру і обрання останньому запобіжного заходу, відсутність даних, які б вказували про наміри чи спроби чинити незаконний вплив на експертів, можна казати про суттєве зменшення даного ризику.

Зазначені обставини в сукупності з особистістю підозрюваного, наявністю в нього міцних соціальних зв`язків, відсутністю відомостей, які б свідчили про порушення процесуальних обов`язків протягом всього часу досудового розслідування, свідчать, що для запобігання єдиному з доведених ризиків незаконному впливу на експертів буде цілком достатньо менш суворого, ніж домашній арешт, запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частина 4 ст. 199 КПК України передбачає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, як зазначено в ч. 5 ст. 199 КПК України, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Приведений вище аналіз існуючих на даний час ризиків вказує, що прокурором не викладені в клопотанні про продовження строку домашнього арешту обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під домашнім арештом. За даних умов слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку домашнього арешту.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд даного клопотання має відбуватись за правилами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи особистість підозрюваного, який не має судимості, постійно на протязі тривалого часу мешкає за зареєстрованим місцем проживання разом з сім`єю, має на утриманні двох малолітніх дітей, беручи до уваги доведеність існування на даний час лише одного з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, вірогідність реалізації якого значно зменшилась в процесі розслідування, слідчий суддя вважає, що належна процесуальна поведінка підозрюваного та запобігання даному ризику можуть бути досягнуті шляхом застосування до останнього менш суворого запобіжного заходу, в даному випадку особистого зобов`язання.

При цьому, враховуючи офіційне працевлаштування та пов`язану з цим виробничу необхідність, замість обов`язку у вигляді заборони відлучатись з населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований, може бути застосований обов`язок у вигляді заборони залишати межі України.

Керуючись ст.ст. 177, 184, 193-194, 196-199, 201, 202, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку домашнього арешту та виконання обов`язків у кримінальному провадженні № 0000439 від 09.07.2019 за ч. 3 ст. 191 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду;

- не виїжджати за межі України без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (567,50 грн) до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (4540,00 грн).

Ухвала в частині покладення на підозрюваного перелічених обов`язків діє протягом двох місяців, але не більше строку досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1