ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

його представника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження №0000099, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з освітою загальною-середньою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 03 вересня 2020 року близько 05 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись по вулиці Луцькій в місті Володимир-Волинський Волинської області, поблизу магазину «Ірена» (вказана територія являється громадським місцем), використавши як нікчемний привід те, що його відмовився підвести на автомобілі потерпілий ОСОБА_5 , який працює водієм ТОВ «Володимир-Волинський хлібзавод», ігноруючи елементарні існуючі в суспільстві правила поведінки, моралі, добропристойності, відкрито виражаючи своє ставлення до громадського порядку та впорядкованого функціонування суспільних відносин, не маючи на те будь-яких вагомих підстав, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи протиставити себе суспільству, явно і безсумнівно показуючи свою зневагу до ОСОБА_5 , з метою самоутвердження, використовуючи надуманий і нікчемний привід, безпідставно наніс декілька ударів розкладною палицею по голові, лівій руці та тулуба потерпілого, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден тулуба і голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також гематоми голови та гематоми руки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та не були небезпечними для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.

До початку розгляду справи по суті від потерпілого ОСОБА_5 надійшов цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування завданої моральної шкоди, який було прийнято до спільного розгляду із кримінальним провадженням. Позов ОСОБА_5 обґрунтований заподіянням йому обвинуваченим моральної шкоди, яку він оцінив з врахуванням зменшених в судовому засіданні позовних вимог в розмірі 5000 гривень; а також витрат, які потерпілий поніс на правову допомогу у зв`язку з кримінальним провадженням у сумі 2100 гривень, які просив стягнути з обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно 03 вересня 2020 року близько 05 години 00 хвилин, знаходячись по вулиці Луцькій в місті Володимир-Волинський Волинської області, поблизу магазину «Ірена» безпідставно наніс декілька ударів розкладною палицею по голові, лівій руці та тулуба потерпілого, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження. У скоєному щиро покаявся, просив вибачення потерпілого. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди з врахуванням зменшених позовних вимог в розмірі 5000 гривень, понесених потерпілим витрат на правову допомогу в розмірі 2100 гривень визнав повністю. Вказав, що у зв`язку з відсутністю роботи під час розгляду справи по суті не зміг добровільно у позасудовому порядку компенсувати потерпілому заподіяну шкоду.
Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 та стороною потерпілого у повному обсязі і ними не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, потерпілого та його представника, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.
При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.296 КК України кваліфіковані вірно, як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
У відповідності до ст.12 КК України та ч.1 ст.296 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Так, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Є молодого віку, неодружений, дітей не має. Офіційно не працює. За місцем проживання характеризується посередньо.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
З врахуванням вищенаведеного, особи винного, суд прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
За тих же обставин з врахуванням думки сторін публічного обвинувачення та потерпілого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Факт та розмір заподіяння потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди, а також понесених ним витрат на правову допомогу, доведений в ході судового розгляду, не заперечувався обвинуваченим. Вказану шкоду у добровільному порядку потерпілому на день розгляду справи обвинувачений не відшкодував, а тому суд визнає підставними позовні вимоги потерпілого, у зв`язку з чим заявлений ним цивільний позов підлягає до задоволення. Задоволення цивільного позову є також правовою підставою для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого, понесених ним витрат на правову допомогу.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.
Інформація про наявність речових доказів у справі прокурором не заявлялась.
Арешт на майно не накладався.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, а також 2100 (дві тисячі сто) гривень понесених ним витрат на правову допомогу.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1