Номер провадження: 11-кп/813/760/21
Номер справи місцевого суду: 520/2003/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2020 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тирасполь, Республіки Молдова, росіянин, громадянин Республіки Молдова, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, не зареєстрований на території України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз:

09.01.2018 року Київським райсудом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до 2 р. 6 м. позбавлення волі, в силу ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.10.2017 року остаточно визначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 02.02.2018 року по відбуттю строку покарання;

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 07.02.2018 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком районного суду, 07.02.2018 року приблизно о 13 год. 15 хв., ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, тобто діючи повторно, знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розміщений у ТЦ «Сіті Центр», за адресою: м. Одеса, пр-кт. Небесної Сотні, 2, побачив куртку синього кольору марки «Tom Tailor» після чого у нього виник злочинний намір на таємне викрадення вказаної куртки.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, із корисливих мотивів, взявши куртку марки «Tom Tailor», вартістю 3859 гривень, яка належить ФОП ОСОБА_10 , з продажної стійки та зайшовши до примірочної магазину, сховав зазначену куртку під свою, після чого вийшовши з примірочної направився до виходу магазину, де його побачила керуюча магазином ОСОБА_11 , та продавець магазину ОСОБА_12 , почали кричати та запропонували йому зупинитися.
Але ОСОБА_7 на зауваження свідків не відреагував та, утримуючи при собі викрадене майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим відкрито викрав зазначене майно та отримав можливість розпорядитись ним, чим завдав ФОП ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 3859 грн.
В той же день, близько 14:00 години, на виході з ТЦ «Сіті Центр» ОСОБА_7 , з викраденим майном був затриманий працівниками поліції.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України. Зазначає, що в обвинуваченого не було наміру відкритого заволодіння майном, а був намір таємного заволодіння майном, оскільки обвинувачений вважав, що його дії залишаються непоміченими для інших осіб.

Крім того, захисник зазначає, що допит свідків в ході судового розгляду був проведений з порушенням вимог КПК України, без конкретного зазначення суті таких порушень, та просить повторно допитати в якості свідка ОСОБА_12 та дослідити відеозапис з камер відеоспостереження магазину ТЦ «Сіті Центр».

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вирок незаконний та необґрунтований, а висновки суду не підтверджуються матеріалами справи. Просить вирок суду скасувати, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений змінив вимоги своєї апеляційної скарги та просив перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача;обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника щодо незаконності вироку в частині притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- показання представника потерпілого ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що події відбувались на початку 2018 року в ТЦ «Сіті-Центр» в магазині «Tom Tailor», в той день було в магазині спокійно, в той час в залі були ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , остання обслуговувала обвинуваченого ОСОБА_7 , який сказав, що шукає куртку, декілька курток йому занесли в примірочну. З примірочної обвинувачений ОСОБА_7 вийшов в одній із курток та пішов до виходу, який був закритий. ОСОБА_14 помітила крадіжку та крикнула щоб обвинувачений зупинився, проте він не відреагував на це. Коли ОСОБА_12 повідомила про цю подію, то вона зателефонувала охоронцям та в поліцію, після чого пішла за обвинуваченим ОСОБА_7 та запропонувала йому віддати куртку, що він і зробив, на куртці залишилась кліпса, система безпеки в магазині в момент крадіжки не спрацювала. Матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 вона не має;

- показання свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює оперуповноваженим Київського ВП, 07.02.2018 року, в день, він та ОСОБА_16 перебували на об`єкті оперативного обслуговування по пр-кту М. Жукова, 2а, там було велике скупчення людей, на місці також були присутні охоронці та обвинувачений ОСОБА_7 , всі розмовляли на підвищених тонах, підійшовши та представившись охоронці розповіли їм, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, також додали, що до них підійшла жінка та вказала на обвинуваченого, який намагався втекти з курткою, яка вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 ходив по магазину приблизно 3 хвилини, був одягнений в куртці з хутровим комірцем, після чого викрав звідти куртку. Адміністратор розповіла всі обставини, які їй були відомі та співробітники магазину надали їм відео з камер спостереження, під час того як обвинувачений ОСОБА_7 намагався винести куртку з магазину, співробітники почали вимагати повернення її, проте він на це не відреагував. Після затримання викрадена куртка скоріш за все була біля обвинуваченого ОСОБА_7 , також у нього знайшли бирку та магніт для розмагнічення;

- показання свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює оперуповноваженим Київського ВП, 07.02.2018 року у денний час доби він та ОСОБА_15 перебували на об`єкті оперативного обслуговування по АДРЕСА_2 , там було велике скупчення людей, на місці було приблизно 5 осіб, в тому числі охоронці та обвинувачений ОСОБА_7 , біля нього були бірки від куртки та магніт для розмагнічення, підійшовши та представившись охоронці розповіли їм, що обвинувачений ОСОБА_7 викрав в магазині «Tom Tailor» куртку, одягнений він був у кофту та дублянку з білим комірцем, за обвинуваченим бігла жінка, він кинув викрадену куртку недалеко від місця затримання. При затриманні обвинувачений вів себе неадекватно, у нього на обличчі була кров та подряпина, а знаходився обвинувачений ОСОБА_7 біля бокового входу, в 20-ти метрах від «Сіті-Центру», а від магазину приблизно в 100-150 метрах, куртка була в «Сіті-Центрі». Відео він переглядав з камер «Сіті-Центру», на ньому було видно як обвинувачений ОСОБА_7 намагався вибігти з магазину. Магніти, які було вилучено в обвинуваченого ОСОБА_7 виготовляються самостійно;

- показання свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що в день подій, у другій половині дня, вона була на роботі у ТЦ «Сіті-Центр», в магазині «Tom Tailor», обвинувачений ОСОБА_7 зайшов в магазин та почав міряти одяг, коли він зайшов в примірочну то був в дублянці. Після цього обвинувачений намагався покинути магазин, вона побачила, що на спині у нього була деформована дублянка, тоді вона зрозуміла, що обвинувачений ОСОБА_7 викрав куртку, крикнула щоб він зупинився та повідомила про це охоронців. Обвинувачений швидким кроком вийшов з магазину та намагався вийти через вихід торгового центру, який на той момент був закритий у зв`язку з ремонтом, коли він повертався, вона та ОСОБА_11 пішли за ним, ОСОБА_11 підійшла та запропонувала повернути куртку, він її віддав, що потім відбувалось на вході вона не пам`ятає. Самостійно за обвинуваченим вона не йшла, сказала про крадіжку директору і побігла шукати охорону. На одязі в магазині є кліпси, чи була така кліпса на куртці після повернення вона не пам`ятає, присутня на огляді обвинуваченого поліцейськими не була;
- показання свідка ОСОБА_13 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що події відбувались у лютому в 2018 році, у момент крадіжки вона перебувала в кімнаті-складі, робила переоблік товару, події не бачила, тільки чула як ОСОБА_12 крикнула «стій», після чого вона вийшла, в магазині була ОСОБА_12 , за обвинуваченим ОСОБА_7 пішли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а вона залишилась в магазині. Куртку повернула ОСОБА_11 , чи були на куртці кліпси вона також не пам`ятає.
Обставини скоєння кримінального правопорушення, крім показів свідків також підтверджуються письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду предмету від 09.02.2018 року, згідно якого було оглянуто CD-R диск зеленого кольору, на лицьовій стороні диску є цифрові та літерні позначення у вигляді «KAKTUZ CD-R; 700 mb, 80 min; 52 X»;
- постановою про долучення речових доказів від 09.02.2018 року згідно якої CD-R диск зеленого кольору визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000408, внесеного до ЄРДР 07.02.2018 року;
- протоколом перегляду відеозапису від 09.08.2017 року, згідно якого за участю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та понятих було оглянуто CD-R диск білого кольору, на якому міститься 6 відеозаписів, з камери відео спостереження, яка розміщена в приміщенні ТЦ «Сіті Центр», що розташований за адресою: м. Одеса, пр-кт. Небесної Сотні, 2, на якому зафіксовані події, які мали місце 07.02.2018 року близько 13:00 години;
- протоколом огляду місця події від 07.02.2018 року з фотознімками, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Одеса, вул. М. Жукова, 2;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2018 року згідно якого свідок ОСОБА_12 заявила, що впізнає особу на фотознімку №1 як особу, яка 07.02.2018 року приблизно о 13:00 годині перебувала у магазині «Tom Tailor», який розміщений у ТЦ «Сіті Центр», за адресою: м. Одеса, пр-кт. Небесної Сотні, 2, відкрито викрала куртку марки «Tom Tailor», на зауваження не відреагувала і утримуючи при собі викрадене майно, покинула магазин;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2018 року згідно якого потерпіла ОСОБА_11 заявила, що впізнає особу на фотознімку №2 як особу, яка 07.02.2018 року приблизно о 13:00 годині перебувала у магазині «Tom Tailor», який розміщений у ТЦ «Сіті Центр», за адресою: м. Одеса, пр-кт. Небесної Сотні, 2, відкрито викрала куртку марки «Tom Tailor», на зауваження не відреагувала і утримуючи при собі викрадене майно, покинула магазин;
- розпискою потерпілої ОСОБА_11 про отримання на відповідальне зберігання куртки марки «Tom Tailor»;
- розпискою потерпілої ОСОБА_11 про отримання на відповідальне зберігання дві магнітні кліпси;
- протоколом огляду предмету від 09.02.2018 року з фотознімками, згідно якого було оглянуто куртку марки «Tom Tailor» синього кольору, дві магнітні кліпси. Крім того, проведено огляд майна, яке зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України виявлено та вилучено майно протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме: бірку синього кольору з написом «Tom Tailor» з одного боку та маркуванням аналогічного характеру з іншої сторони; провідну гарнітуру чорного кольору та спаяний магніт;
- постановою про долучення речових доказів від 07.02.2018 року згідно якої куртку марки «Tom Tailor» синього кольору, дві магнітні кліпси чорного кольору визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000408, внесеного до ЄРДР 07.02.2018 року.
Також, у судовому засіданні суду першої інстанції були оголошені письмові матеріали кримінального провадження, та досліджено відео з камер відеоспостережень.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив показання обвинуваченого в частині того, що в нього не було умислу на відкрите заволодіння майном потерпілого, посилаючись на таке.
Судом обґрунтовано враховано те, що з показів представника потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні встановлено, що коли свідок ОСОБА_14 помітила факт викрадення обвинуваченим ОСОБА_7 куртки з магазину, та крикнула щоб обвинувачений зупинився, але він не відреагував та, будучи поміченим свідком ОСОБА_14 , продовжив рухатися з викраденим майном, вийшов з магазину. Свідок ОСОБА_14 повідомила про події охоронцям та викликала поліцію.
Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 щодо вчинення обвинуваченим таємного викрадення чужого майна, крадіжки, спростовується відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої в магазині, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 з викраденою курткою, не зважаючи на вимоги продавця зупинитися, покинув приміщення магазину з викраденою курткою.
Враховуючи наведене, суд обґрунтовано не вбачав підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого та його показання в частині того, що він не вчиняв відкритого викрадення чужого майна (грабежу), а лише, знаходячись в магазині, таємно поклав куртку під свій одяг та вийшов з магазину, від продавців магазину не отримував вимог зупинитися, потім коли він вийшов з туалету його зупинила жінка та попросила повернути куртку, і він одразу повернув куртку, тобто грабежу, на його думку, не було, суд вірно оцінив як бажання пом`якшити відповідальність за скоєне.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та вірно вважав, що його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який, з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, обґрунтовано вважаючи, що вони є достовірними, оскільки кожен з них доповнюється і підтверджується іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а їх сукупність доводить вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та дійшов до обґрунтованого висновку про правильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченому ч.2 ст.186 КК України.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується, проте захисником у відповідному клопотанні, заявленому у апеляційні скарзі, таких підстав не зазначено. Не було наведено таких підстав стороною захисту і в судовому засіданні апеляційного суду. Зазначені доводи захисника зводяться до незгоди з судовим рішенням.
Таким чином, версія сторони захисту щодо обставин подій та невинуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового розгляду, встановлених на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.
Отже, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та необґрунтованими, адже вони спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведений вище.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував те, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, не працевлаштований.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом не було встановлено.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який узяв до уваги особу обвинуваченого, а тому дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для застосування ст.75 КК України при призначенні йому покарання.
Таким чином, перевіривши справу в межах поданих апеляційних скарг, апеляційний суд не вбачає невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, або істотних порушень норм кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, які б тягнули за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому вважає вирок законним і обґрунтованим, а призначене покарання справедливим.

На підставі наведеного, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про незаконність оскаржуваного вироку районного суду є необґрунтованими, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407, 419, 424,426,532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк із дня вручення копії даної ухвали.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4