справа № 462/8456/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000039 від 18.07.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стратин, Рогатинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно із ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 16.07.2016 р. у період часу з 11.15 год. по 12.00 год., перебуваючи у службовому кабінеті № 26 Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, який розташований по вул. Мартовича, 2 у м. Львові, будучи допитаним у якості свідка під час досудового розслідування кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, умисно, з метою штучного створення доказів стороні захисту, а саме підозрюваному ОСОБА_6 , надав завідомо неправдиві показання, а саме повідомив, що 21.11.2015 року приблизно о 15.00 -16.00 год. до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 з метою святкування Дня святого Михайла приїхали двоє знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які упродовж дня вживали алкогольні напої. Провівши о 20.00 год. ОСОБА_9 до маршрутного таксі, він із ОСОБА_10 повернувся додому, де вони продовжили святкування, яке закінчилось близько 00.01 год, після чого ОСОБА_6 залишився у ОСОБА_5 і нікуди не відлучався. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 16.10.2018 р. у період часу з 14.46 год. по 15.02 год., перебуваючи у залі судових засідань № 8 Галицького районного суду м. Львова, який розташований за адресою: м. Львів, вул. Чоловського, 2, будучи допитаним у якості свідка під час судового розгляду кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, умисно, з метою штучного створення доказів стороні захисту, а саме обвинуваченому ОСОБА_6 , надав завідомо неправдиві показання, а саме повідомив, що з 15.00 -16.00 год. 21.11.2015 р. до ранку 22.11.2015 р. ОСОБА_6 перебував у нього вдома, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де вони здійснювали святкування Дня святого Михайла.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, заперечив та пояснив, що 21.11.2015 року приблизно о 15.00 -16.00 год. до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 з метою святкування Дня святого Михайла приїхали двоє знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які упродовж дня святкування із ним та вживали алкогольні напої. Близько 20.00 год. вийшли з дому, щоб провести ОСОБА_11 на маршрутне таксі. По дорозі вони зупинились неподалік магазину «Барвінок», оскільки у будинку поруч почалась пожежа. При цьому ОСОБА_12 повідомив його, що йде в магазин за горілкою і відлучився на деякий час, на скільки хвилин він точно не знає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час ОСОБА_12 повернувся з пляшкою горілки і вони повернулись до нього додому, де продовжили святкування, яке закінчилось близько 00.01 год. Невдовзі він дізнався, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні такого саме 21.11.2015 року. Захисник ОСОБА_6 запропонував йому дати свідчення щодо обставин цього дня, що він і зробив. Зокрема спочатку слідчому, а потім і суду повідомив, що ОСОБА_6 перебував у цей день із ним і нікуди не відлучався. При цьому його попередили про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Умислу на дачу завідомо неправдивих показань з метою штучного створення доказів стороні захисту під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України він не мав, а помилявся щодо обставин того, чи відлучався ОСОБА_6 , оскільки перебував у нетверезому стані. Слідчого та суд про те, що ОСОБА_12 відлучався з місця їх перебування він не повідомляв, оскільки його про це не запитували. Жодних сумнівів з приводу можливості неправильного сприйняття обставин цього дня внаслідок вжитого алкоголю ні слідчому, ні суду він не висловлював. Про те, що ОСОБА_12 відлучився з місця їх спільного перебування на тривалий період часу він дізнався лише у 2019 році під час спілкування з останнім.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, його вина стверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, з ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_13 від 15.11.2019 року вбачається, що старшому слідчому СВ Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_14 надано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0004301 від 22.11.2015 року (судової справи № 461/6074/16-к) з можливістю копіювання такого.

З протоколу доступу до речей і документів від 04.12.2019 року та опису до нього вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_13 від 15.11.2019 року було вилучено матеріали кримінального провадження № 0004301 від 22.11.2015 року на 377 арк. та носій інформації у вигляді DVD-R диску марки «FREESTYLE».

З протоколу допиту свідка від 16.07.2016 року вбачається, що 16.07.2016 року у приміщенні Галицького ВП ГУМНП України у Львівській області у службовому кабінеті № 26 під час допиту у якості свідка по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_15 було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, про що останній здійснв власноручний підпис. При допиті ОСОБА_15 повідомив, що 21.11.2015 року близько 15.00 год. до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . При цьому вони вжили алкогольні напої у кількості 1,5 л., після чого близько 20.00 год. вийшли з дому, щоб провести ОСОБА_11 на маршрутне таксі. Після того, як вони провели останнього, вони із ОСОБА_10 придбали ще 0,5 л. горілки чи коньяку і повернулись до нього додому. Лише наступного дня ОСОБА_12 повернувся додому. Про необхідність з`явитись на допит його повідомив захисник ОСОБА_17 . Покази були записані зі слів ОСОБА_15 і своїм підписом він підтвердив правильність та відповідність таких, зауважень та доповнень не мав. Протокол складений у відповідності до вимог ст.ст. 103, 104 КПК України.

Відповідно до копії пам`ятки про права та обов`язки свідка, ОСОБА_5 був повідомлений про усі процесуальні права та обов`язки свідка, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання суду, про що він власноручно розписався.

З протоколу судового засідання Галицького районного суду м. Львова від 16.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_15 був присутній у судовому засіданні у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і давав свої показання.

З DVD-R диску, прослуханого у судовому засіданні, та протоколу огляду предмету від 12.03.2020 року вбачається, що у судовому засіданні у приміщенні Галицького районного суду м. Львова під час допиту у якості свідка по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_15 було повідомлено про те, у зв`язку із якою справою його допитують, попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. При цьому ОСОБА_15 повідомляв, що 21.11.2015 року близько 13.00 -16.00 год. ОСОБА_6 приїхав до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 та цілий день провів у нього та нікуди не відлучався.

З вироку Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. При цьому суд надав оцінку показанням свідка ОСОБА_5 , вказавши, що критично оцінює такі, оскільки ОСОБА_5 є товаришем обвинуваченого, намагається допомогти останньому уникнути кримінальної відповідальності. Окрім того, показання ОСОБА_5 спростовуються доказами у кримінальному провадженні, наведеними у вироку. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.06.2019 року вирок Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2018 року відносно ОСОБА_6 змінено у частині призначеного покарання із врахуванням визнання останнім своєї винуватості та щирого каяття.

Окрім того, наведне також вбачається із показань свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні пояснив, що, будучи прокурором, підтримував державне обвинувачення у Галицькому районному суді м. Львова під час розгляду кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому він ознайомився із матеріалами досудового розслідування та показаннями допитаного у якості свідка ОСОБА_5 та дізнався із матеріалів такого, що ОСОБА_5 стверджував, що 21.11.2015 року приблизно о 15.00 -16.00 год. ОСОБА_8 приїхав до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 з метою святкування Дня святого Михайла. Там разом із ОСОБА_9 вони упродовж дня вживали алкогольні напої. Провівши о 20.00 год. ОСОБА_9 до маршрутного таксі, він із ОСОБА_10 повернувся додому, де вони продовжили святкування, яке закінчилось близько 00.01 год, після чого ОСОБА_6 залишився у ОСОБА_5 . При цьому впродовж святкування і до кінця дня ОСОБА_6 нікуди не відлучався. Таким чином ОСОБА_5 ввів в оману орган досудового розслідування, створюючи докази захисту і заперечуючи можливість вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочинного діяння. Надалі, будучи запрошеним стороною захисту у судове засідання та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, ОСОБА_5 дав аналогічні пояснення, ствердив, що ОСОБА_6 постійно був разом із ним, у чому він достовірно впевнений. При цьому ОСОБА_5 розумів, що допитується у зв`язку із розглядом кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і наслідки наданих ним пояснень, свої пояснення дав впевнено та категорично, жодних сумнівів з приводу неправильного сприйняття обставин не висловлював. А отже він, як свідок, надав органу досудового розслідування та суду завідомо неправдиве показання, штучно створивши докази захисту з метою непритягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснив суду, що 21.11.2015 року приблизно о 15.00 -16.00 год. приїхав до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 з метою святкування Дня святого Михайла, Надалі у такий же час до них приєднався ОСОБА_12 і вони вживали алкогольні напої. Близько 19.00- 20.00 год. вони вийшли на вулицю і пішли у напрямку до зупинки маршрутного таксі, щоб провести його додому. По на вулиці неподалік супермаркету «Барвінок» вони побачили пожежу і зупинились, щоб подивитись на неї. При цьому ОСОБА_12 відлучився, а через деякий час повернувся із пляшкою горілки. Скільки часу був відсутній ОСОБА_12 він не зрозумів. Надалі він сів в маршрутне таксі і поїхав додому. Через деякий час він дізнався, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. Під час розгляду справи захисник ОСОБА_19 викликав його у якості свідка та він пояснював, що не пригадує даних подій.

Допитаний у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_12 повідомив суд, що 21.11.2015 року приблизно о 15.00 -16.00 год. приїхав до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 з метою святкування Дня святого Михайла, Там вже перебував ОСОБА_9 і вони разом вживали алкогольні напої. Близько 19.00- 20.00 год. вони вийшли на вулицю і пішли у напрямку до зупинки маршрутного таксі, щоб провести додому ОСОБА_9 . При цьому вони зупинились, щоб подивитись на пожежу. Тоді він вирішив поїхати в центр міста Львова та здійснити крадіжку парфумів із ТОВ «ПроСтор», оскільки бачив, що працівники магазину не проявляють особливої пильності. Він сказав ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , що йде за алкоголем, а сам сів на таксі і поїхав на АДРЕСА_3 . Він зайшов в приміщення магазину, трохи походив між стелажами, після чого здійснив спробу викрасти парфуми марки, однак не довів свій умисел до кінця, оскільки його дії було викрито працівниками магазину. Так, він вибіг із магазину, а парфуми поклав на землю. Після цього він сів на таксі і поїхав в Рясне-1, де зайшов в магазин та придбав пляшку горілки чи коньяку. Всього поїздка зайняла 30-40 хв. Він повернувся до ОСОБА_5 та ОСОБА_9 і на їх запитання повідомив, що ходив за алкоголем. Надалі вони посадили ОСОБА_9 у маршрутне таксі і той поїхав додому, а вони повернулись до ОСОБА_5 та перебували там до ранку. Через пів року йому повідомили про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України по факту замаху на таємне викрадення парфумів із магазину ТОВ «ПроСтор», після чого з метою уникнення відповідальності за скоєне він звернувся до ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , щоб ті підтвердили факт його перебування в гостях у ОСОБА_5 , на що останній погодився.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена повністю винність обвинуваченого у завідомо неправдивому показанні свідка, наданому органу, що здійснює досудове розслідування та суду, поєднаному зі штучним створенням доказів захисту, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, а його дії кваліфіковано вірно за вказаною статтею.

Суд критично оцінює пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що він не мав умислу на введення в оману органу досудового розслідування та суду з метою створення доказів захисту ОСОБА_6 під час розслідування та розгляду кримінальної справи щодо останнього за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а лише помилявся щодо обставин справи внаслідок перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_5 був повідомлений та розумів, що допитується у зв`язку із розглядом кримінального провадження № 0004301 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і наслідки наданих ним пояснень. Ані слідчого, ні суд про перебування у стані алкогольного сп`яніння під час досліджуваних подій він не повідомляв, не висловлював з приводу обставин справи жодних сумнівів, а чітко і категорично наполягав на тому, що ОСОБА_6 постійно перебував із ним і нікуди не відлучався.

Із досліджених у судовому засіданні доказів, в тому числі і з показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , вбачається, що 21.11.2015 року о 19.00-20.00 год. ОСОБА_6 відлучався з місця їх перебування на час до 40 хв. При цьому ОСОБА_5 помітив відсутність ОСОБА_6 і після його повернення з`ясовував причини такої. Орган досудового розслідування та суд про дані обcтавини він не повідомляв. Тому, надані обвинуваченим пояснення суд оцінює як форму захисту, обрану з метою уникнення ним відповідальності за вчинене.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий згідно із ст. 89 КК України, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, не працює, не одружений, утриманців не має. Обставин, які пом`якшують покарання, як і обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи наведене, досудову доповідь органу пробації, те, що обвинувачений через відсутність основного місця роботи не має можливості для відбування покарання у виді виправних робіт, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого достатнім є призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за даний вид злочину.

Із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з його боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки.

Запобіжний захід та інші заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: компакт-диск із записом судового засідання залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67, 384 КК України, ст.ст. 100, 368-371, 373, 374 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробовуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 /один/ рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речовий доказ - компакт-диск із записом судового засідання залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: