Справа № 216/1070/21
Провадження № 1-кп/216/699/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 000028 від 12 грудня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

- 14.07.2003 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 1, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 09.08.2004 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 2, 3 ст.185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 14.08.2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 19 днів;

28.08.2008 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців;

- 24.12.2008 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 2, 3 ст. 185, чч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 3 роки 7 місяців, звільнений 22.04.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 3 дні;

- 18.01.2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 4 роки 8 місяців, звільнений 12.06.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 23 дні;

- 28.12.2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 1 рік 1 місяць;

- 04.10.2016 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні воля на строк 1 рік 2 місяці;

- 08.11.2016 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 150, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 06.06.2019 року за відбуттям строку покарання;

- 07.05.2020 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 22.05.2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2020 року о 07.15 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля гаражного кооперативу «Проект» на вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на смітнику знайшов, тим самим незаконно придбав, 15 (п`ятнадцять) пластикових трубочок з психотропною речовиною - метамфетаміном, який почав незаконно зберігати без мети збуту для особистого вживання.

Того ж дня, 12 грудня 2020 року близько 07.25 год. ОСОБА_3 , знаходячись на лавочці біля гаражного кооперативу «Проект» неподалік будинку № 249 на вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, був зупинений працівниками поліції та на вимогу останніх, у присутності понятих, надав для огляду 15 (п`ятнадцять) пластикових трубочок з речовиною кристалічного походження масами 0,0533 г; 0,0535 г; 0,0548 г; 0,0563 г; 0,0562 г; 0,0593 г; 0,0570 г; 0,0558 г; 0,0548 г; 0,0559 г; 0,0529 г; 0,0563 г; 0,0459 г; 0,0649 г; 0,0547 г, яка згідно з висновком експерта від 03 лютого 2021 року № 19/104-17/1/3/1081 містить метамфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса метамфетаміну в наданих на експертизу речовинах становить відповідно: 0,0230 г; 0,0234 г; 0,0225 г; 0,0216 г; 0,0229 г; 0,0264 г; 0,0233 г; 0,0256 г; 0,0228 г; 0,0249 г; 0,0208 г; 0,0266 г; 0,0222 г; 0,0315 г; 0,0272 г, загальною масою 0,3647 г, який ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав без мети збуту для особистого вживання.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України, та подав до суду відповідну заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника ОСОБА_4 , тому у суду не має сумнівів у добровільності його позиції.

За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , останній беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доведена поза будь-яким розумним сумнівом.

Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено діяння, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , раніше неодноразово судимий і відбував покарання у виді позбавлення волі, двома останніми вироками засуджений із застосуванням ст. 75 КК України, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, під наглядом лікаря-нарколога перебуває з серпня 2016 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (а.к.п. 48-64).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, мотиви, спосіб та обстановку його вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, перед і пост кримінальну поведінку останнього, наведені дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей і відбування покарання в місцях позбавлення волі, звільнення за двома останніми вироками від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, відсутність офіційної роботи, родини та утриманців, перебування на обліку в лікаря-нарколога через наркотичну залежність, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. ст. 71, 72 КК України.

Так, вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Крім того, вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Отже, ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення протягом визначеного судом іспитового строку. При цьому останнім вироком суду від 22 травня 2020 року не було враховано наявність передостаннього вироку від 07 травня 2020 року та призначеного за ним покарання.

Частиною 3 ст. 78 КК України передбачено, що в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із відповідними змінами) роз`яснено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК Укрїни якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із відповідними змінами) роз`яснено, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК України).

За встановлених обставин суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі чч. 1, 4 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутих покарань за вироками Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року та Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року.

При цьому на підставі пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України слід перевести менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Разом з тим суд, зважаючи на наведені вище вимоги закону та обставини справи, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки останній вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, що унеможливлює застосування ст. 75 КК України. Крім того, під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним діяння та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, за двома останніми вироками був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе й на шлях виправлення не став.

З огляду на наведене суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 3 432 грн 45 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 22).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 в цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки за цим вироком та покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року перерахувати в покарання у виді позбавлення волі з розрахунку, що два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.

На підставі чч. 1, 4 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуті покарання за вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року й вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Речовий доказ, а саме психотропну речовину - метамфетамін, який у спеціальному пакеті експертної служби МВС України № 3885112 переданий на зберігання до камери речових доказів Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області згідно із квитанцією № 1140-н/21 (а.к.п. 29), - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн 45 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1