Справа № 161/1239/21 Провадження №11-сс/802/93/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

володільця тимчасово вилученого майна - ОСОБА_8 ,

представника володільця тимчасово вилученого майна - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року, в рамках кримінального провадження №0000114 від 19.01.2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000114 від 19.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та яке було вилучено в ході проведення огляду місця події від 19.01.2021 року у приміщенні кімнати огляду та інструктажів ДУ "Луцький слідчий ізолятор" за участю ОСОБА_8 , а саме - блок живлення зарядного пристрою чорного кольору із маркувальним позначенням AWW-POWER, всередині якого виявлено згорток паперу з речовиною зеленого кольору, рослинного походження, зовні схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, згорток фольги із речовиною зеленого кольору, рослинного походження, зовні схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, полімерний пакет з вмістом кристалічної речовини, зовні схожої на особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, та, яке було вилучено в ході проведення обшуку в іншому володінні особи службовому кабінеті №11 ДУ "Луцький слідчий ізолятор", що за адресою: вул.Нестора Бурчака, 3, м.Луцьк, Волинська область, в якому на момент проведення слідчої дії перебувала ОСОБА_8 , а саме - мобільний телефон марки "Apple Iphone" чорного кольору в силіконовому чохлі та мобільний телефон марки "Apple Iphone" білого кольору в силіконовому чохлі.
20 січня 2021 року вищевказане майно постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000114.
З метою забезпечення збереження речових доказів, які вилучені в ході огляду місця події та обшуку, слідової інформації про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, а також проведення експертиз, слідчий просить накласти на нього арешт.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року клопотання слідчого задоволено.
Накладено арешт на майно, а саме: згорток паперу із речовиною зеленого кольору, рослинного походження, зовні схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, згорток фольги із речовиною зеленого кольору, рослинного походження, зовні схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, полімерний пакет з вмістом кристалічної речовини, зовні схожої на особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, які поміщено у полімерний пакет № SUD 1000994, блок живлення зарядного пристрою чорного кольору із маркувальним позначенням AWW- POWER, який поміщено в полімерний пакет № SUD 1000993, мобільний телефон марки "Apple Iphone" чорного кольору в силіконовому чохлі та мобільний телефон марки "Apple Iphone" білого кольору в силіконовому чохлі, які поміщено в полімерний пакет № SUD 1111753.
Накладаючи арешт на вищевказане майно, слідчий суддя вказав, що дане майно є тимчасово вилученим, відповідає критеріям, визначеним у ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, тому з метою збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, повного всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження, воно підлягає арешту.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням в частині накладення арешту на мобільні телефони марки "Apple Iphone" чорного кольору в силіконовому чохлі та мобільний телефон марки "Apple Iphone" білого кольору в силіконовому чохлі, володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді в цій частині скасувати та постановити нову, - якою відмовити у накладенні арешту на ці мобільні телефони. На її думку, оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням КПК України. Зазначає, що під час проведення слідчих дій огляд місця події та обшуку було істотно порушено вимоги кримінального процесуального законодавства щодо проведення таких слідчих дій, оскільки ухвала суду про дозвіл на їх проведення була відсутня, і про це в ході розгляду клопотання підтвердив прокурор.

Що стосується мобільних телефонів, то апелянт ОСОБА_8 зазначає про те, що вони є її речами як адвоката, що використовуються під час здійснення адвокатської діяльності, а інформація, яка міститься в них є адвокатською таємницею, яка відповідно не може бути розголошена. Вважає, що вилучення мобільних телефонів без відповідного рішення суду є нічим іншим як порушенням гарантій адвокатської діяльності. Крім того, вказує і про те, що в телефонах, які були вилучені у неї наявна інформація щодо процесуальних документів по справах, що є адвокатською таємницею. Клієнти, яким вона надає адвокатські послуги не дають згоди на розголошення адвокатської таємниці щодо них.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, володільця тимчасово вилученого майна та її представника, які апеляцію підтримали з підстав викладених у ній, прокурора та слідчого, які скаргу вважають безпідставною, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З апеляційної скарги вбачається, що володілець тимчасово вилученого майна фактично оскаржує судове рішення в частині задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме - мобільні телефони. В іншій частині судове рішення апелянтом не оскаржується, а тому апеляційному перегляду в даному провадженні відповідно до положень ст.404 КПК України не підлягає.
За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч.1 цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів, та конфіскації майна як виду покарання.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно (мобільні телефони) слідчим суддею дотримані.
З матеріалів провадження вбачається, що в даний час СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, 19.01.2021 року внесеного до ЄРДР під №0000114 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугувало повідомлення працівника правоохоронного органу про те, що адвокат ОСОБА_8 намагалась пронести у заборонену зону - слідчий ізолятор зарядний пристрій, всередині якого, як виявилось пізніше, були наявні згортки з речовиною ззовні схожою на наркотичний засіб та психотропну речовину.
Встановлено і те, що 19 січня 2021 року в період часу з 16:22 год по 17:00 год. під час проведення огляду місця події у приміщенні кімнати огляду та інструктажів ДУ "Луцький слідчий ізолятор" за участю ОСОБА_8 було виявлено та вилучено блок живлення зарядного пристрою чорного кольору із маркувальним позначенням AWW-POWER, всередині якого виявлено згорток паперу з речовиною зеленого кольору, рослинного походження, зовні схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, згорток фольги із речовиною зеленого кольору, рослинного походження, зовні схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, полімерний пакет з вмістом кристалічної речовини, зовні схожої на особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.
Після цього, 19 січня 2021 року в період часу з 19:00 год. по 22:42 год. було проведено обшук в іншому володінні особи - службовому кабінеті №11 ДУ "Луцький слідчий ізолятор", що за адресою: вул.Нестора Бурчака, 3, м.Луцьк, Волинська область, в якому на момент проведення слідчої дії перебувала ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки "Apple Iphone" чорного кольору в силіконовому чохлі та мобільний телефон марки "Apple Iphone" білого кольору в силіконовому чохлі.
Постановою слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 від 20.0ё.2020 року вищенаведене речі та майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000114.
Доводячи підставність поданого клопотання слідчий вказує про те, що майно на яке він просить накласти арешт, зокрема - мобільні телефони, має силу речових доказів у вищевказаному кримінальному провадженні під №0000114, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження та встановлення істини в даному кримінальному провадженні. Вказує, що є достатні підстави вважати, що це майно (мобільні телефони) містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно (мобільні телефони), на яке слідчий просив накласти арешт у поданому до місцевого суду клопотанні, дійсно може бути доказом щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000114, оскільки в цих мобільних телефонах можуть міститися відомості (інформація), які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно в оскаржуваній його частині (щодо мобільних телефонів), прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, як того просить апелянт - немає.
При цьому, твердження апелянта ОСОБА_8 про те, що на вилучених у неї мобільних телефонах, які вона використовує як адвокат у своїй професійній діяльності, міститься інформація, що є адвокатською таємницею, яка відповідно не може бути розголошена, у зв`язку з чим на них не може бути накладено арешт, на увагу суду не заслуговує, оскільки органом досудового розслідування в даному випадку може бути використана лише та інформація з цих носіїв, яка у разі її наявності та законності здобуття може стосуватися даного кримінального провадження №0000114, а не будь-яка інша, що немає жодного відношення до цього провадження.
Крім того, доводи апелянта як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали про те, що обшук було проведено без відповідного судового рішення на таку слідчу дію, судом до уваги не приймається, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, дана слідча дія проводилась у порядку ч.3 ст.233 КПК України, і після цього, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, яке було задоволено.
Таким чином, вищевказане твердження апелянта та усі інші його доводи, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, не заслуговують на увагу суду, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

З урахуванням вищенаведених мотивів, немає жодних законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді та відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в частині, що стосується мобільних телефонів, які були тимчасово вилучені у ОСОБА_8 .

Будь-який порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд також не вбачає.
Зважаючи на вищевикладене, оскаржувана ухвала слідчого судді в оскаржуваній частині є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування в апеляційного суду немає.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року в рамках кримінального провадження №0000114 від 19.01.2021 року, - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді