Справа № 573/1652/20
Провадження №1-кп/573/26/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17 червня 2020 року за № 0000371 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, без місця реєстрації, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (відповідно до довідки Сумської обласної клінічної спеціалізованої лікарні має діагноз «Легка розумова відсталість»), не інвалід, раніше судимого:

- 27 грудня 2019 року вироком Ковпаківського районного суду Сумської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., судимість не знята та не погашена

за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2020 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов в гості до раніше знайомого йому ОСОБА_6 , який мешкав по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у дворі за вказаною адресою на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 виник умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , стоячи в коридорі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , обличчям до ОСОБА_6 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя та один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя. Після цього, вийшовши разом з ОСОБА_6 на вулицю за вказаною вище адресою за територію двору, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 завдав одного удару кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , після якого останній впав на землю, а ОСОБА_4 , стоячи над ОСОБА_6 наніс ще три удари кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони та два удари кулаком лівої руки в обличчя з правої сторони. Обвинувачений припинив свої протиправні дії після того, як ОСОБА_7 , що проживає по сусідству за адресою: АДРЕСА_2 зайшла до двору ОСОБА_6 та почала кричати на нього. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 121 від 07.07.2020 у ОСОБА_6 виявлено наступні ушкодження: садна в нижній третині лоба більше зліва, в ділянці нижньої губи справа, в лівій надбрівній ділянці, на нижній поверхні нижньої щелепи посередині; синці: навколо правого ока, на правому плечі, на тилі лівої кисті. Дані ушкодження відносяться до категорії легких.

Спричиняючи тілесні ушкодження ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Крім того, наступного дня 16 червня 2020 року близько 14.00 год. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 пішли до домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , з метою з`ясування особистих стосунків. Прийшовши за вказаною адресою, вони виявили, що ОСОБА_6 немає вдома, двері до будинку зачинені. Після чого, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме ефірного цифрового приймача у свого знайомого ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 16 червня 2020 року о 15.00 год., не повідомивши ОСОБА_8 про свої наміри, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, знаходячись біля приватного домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, ОСОБА_4 зайшов у двір будинку за вищевказаною адресою та почав шукати ключі від вхідних дверей. Знайшовши зв`язку ключів у куртці, яка висіла біля вхідних дверей, шляхом підбору ключа відкрив двері до вказаного будинку, який належить ОСОБА_6 та проник до нього. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 побачив в одній із кімнат будинку ефірний цифровий Т2 приймач «OPENBOX Т2 06» з серійним номером НОМЕР_1 , який згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11/1-1738 е від 16.07.2020 становить 224 грн. 10 коп. та викрав його. У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, які виразились у викраденні чужого майна, на яке він не має ніякого права, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у виді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку. Зокрема пояснив, що 15 червня 2020 року приблизно о 15 год. 30 хв. він зайшов в гості до раніше знайомого йому ОСОБА_6 , який мешкає по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у дворі за вказаною адресою на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , у нього виник умисел направлений на завдання йому тілесних ушкоджень. Він, стоячи в коридорі будинку, обличчям до ОСОБА_6 , наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя та один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя. Після цього, вийшовши разом з ОСОБА_6 на вулицю за територію двору, він завдав ще одного удару кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , після якого той впав на землю, а він при цьому, стоячи над ним, наніс ще три удари кулаком лівої руки в обличчя з правої сторони. Після того, як ОСОБА_7 , що проживає по сусідству зайшла до двору ОСОБА_6 та почала кричати, він припинив свої дії. Наступного дня 16 червня 2020 року близько 14.00 год. він разом з ОСОБА_8 пішли до домогосподарства ОСОБА_6 з метою з`ясування особистих стосунків. Прийшовши за вказаною адресою, вони виявили, що ОСОБА_6 немає вдома, двері до будинку зачинені. В цей час у нього виник умисел на викрадення майна, а саме ефірного цифрового приймача у свого знайомого ОСОБА_6 . Він, не повідомивши ОСОБА_8 про свої наміри, впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, зайшов у двір будинку та почав шукати ключі від вхідних дверей. Знайшовши зв`язку ключів у куртці, яка висіла біля вхідних дверей, шляхом підбору ключа відкрив двері до вказаного будинку та проник до нього. Перебуваючи у будинку ОСОБА_6 , він побачив в одній із кімнат будинку ефірний цифровий Т2 приймач. У подальшому він пішов із приймачем до себе додому. В вчиненому розкаюється та просить суворо не карати.

Також, крім визнання вини самим обвинуваченими, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів підтверджується письмовими матеріалами справи, які були досліджені та проаналізовані судом під час судового розгляду у їх сукупності:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 червня 2020 року щодо реєстрації кримінального провадження № 0000371 за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України, внесені відомості за зверненням ОСОБА_6 про те, що 15.06.2020 року за адресою : АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 наніс йому тілесні ушкодження та за зверненням 16.06.2020 року ОСОБА_10 про те, що невідома особа проникла до будинку ОСОБА_6 за адресою : АДРЕСА_3 , та викрала тюнер від телевізору (а. с. 55-56);

-протоколом огляду місця події від 16 червня 2020 року, проведений біля домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 видав тюнер, який викрав з будинку ОСОБА_6 , з відеозаписом до протоколу (а. с. 60-65);

-протоколом огляду місця події від 16 червня 2020 року, проведений у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , з якого було викрадено тюнер, з відеозаписом до протоколу (а. с. 67-73);

-протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 із фототаблицею до нього від 21 липня 2020 року, під час якого у приміщенні будинку належному ОСОБА_6 за адресою : АДРЕСА_3 , останній розказав і показав як проникав до будинку та скоював крадіжку ефірного тюнеру (а. с. 74-87);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 із фототаблицею до нього від 18 червня 2020 року, під час якого у приміщенні будинку за адресою : АДРЕСА_3 , останній розказав і показав як ОСОБА_4 спричиняв йому тілесні ушкодження 15 червня 2020 року ( а.с. 110-119);

-протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 фототаблицею до нього від 27 липня 2020 року, під час якого у приміщенні Білопільського із відділення поліції за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 76, останній розказав і показав як спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 ( а.с 130-136);

-висновком судово-медичного експерта № 121 від 07 липня 2020 року, з якого вбачається, що при огляді судмедекспертом 18.06.2020 року у гр. ОСОБА_6 , 1954 р.н., виявлено ушкодження: садна: в нижній третині лоба більше зліва, в ділянці нижньої губи справа, в лівій надбрівній ділянці, на нижній поверхні нижньої щелепи посередині; синці: навколо правого ока, на правому плечі, на тилі лівої кисті. Описані ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів. Дані ушкодження відносяться до категорії Легких. Ушкодження потерпілому було нанесено спереду по відношенню до нього. При цьому потерпілий міг знаходитися як у вертикальному, так і в горизонтальному положеннях, ушкодження не характерні для утворення їх при падінні з вертикального положення тіла на площину ( а.с. 139-140);

-протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 із фототаблицею до нього від 18 червня 2020 року, під час якого у приміщенні будинку належному ОСОБА_6 за адресою : АДРЕСА_3 , останній розказав і показав як 15 червня 2020 року ОСОБА_4 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_6 ( а.с. 120-129);

-висновком судово-медичного експерта № 155 від 30 липня 2020 року, з якого вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований при проведенні слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 , може відповідати механізму, який виявлений при проведенні судово-медичного дослідження потерпілого ОСОБА_6 ( а.с. 142);

-висновком судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/1738е від 16 липня 2020 року з ілюстрованою таблицею до нього, проведеної на підставі постанови слідчого від 15 липня 2020 року, відповідно до якої ринкова вартість тюнера до ефірного цифрового Т2 приймача «OPENBOX Т2 06» з серійним номером , не пошкодженого, придбаного у квітні 2020 року за 450 грн, бувшого у використанні, у технічно справному стані, станом на 16.06.2020 року могла складати 224, 10 грн. ( а.с. 100-108);

-висновком судово-психіатричного експерта від 13 серпня 2020 року № 179, з якого вбачається, що в момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 виявляв ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність), може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_4 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а. с. 157-160).

Всі письмові докази, що надані суду стороною обвинувачення, сторона захисту не просила визнати неналежними чи недопустимими.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши всі письмові матеріали надані стороною обвинувачення щодо обставин кримінальних правопорушень, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином відповідно, та від яких тяжких наслідків не настало, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає : повне визнання провини у скоєному; щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинені ним злочини і своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю злочину, так як він правдиво повідомив про обставини вчинення ним злочину; відсутність тяжких наслідків, повернення майна.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, судимість незнята та непогашена, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (відповідно до довідки Сумської обласної клінічної спеціалізованої лікарні був під спостереженням із 1992 по 2012 року, має діагноз «Легка розумова відсталість»), не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений (а. с. 143-160).

Також враховується думка потерпілого ОСОБА_6 , який претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, оскільки шкода завдана злочином відшкодована, про що надав до суду письмову заяву (а. с. 31).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
На думку суду, призначення покарання обвинуваченому повинно забезпечити виконання завдань кримінального судочинства та слугувати цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Таким чином, суд, за наявності кількох вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання у їх сукупності та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням особи винного і відношення до скоєного, примирення із потерпілим та відшкодування збитків, дійшов висновку про можливість при призначенні ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України застосувати положення ст. 69 КК України, та призначити показання за цим законом нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної частини статті закону про кримінальну відповідальність, у виді громадських робіт.

З урахуванням наведених вище всіх обставин в сукупності щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт та за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт.

На думку суду, призначення покарання обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Крім того, попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 грудня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн. На даний час штраф не сплачено.
Таким чином остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначити відповідно до вимог ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, враховуючи те, що покарання у виді несплаченого штрафу на користь держави в розмірі 850 грн., потрібно виконувати самостійно.
Під час проведення досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза № 19/119/11-1/1738е від 16 липня 2020 року, загальна сума витрат за проведення якої становить 817 грн. 25 коп. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 99 ).

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України необхідно вирішити питання щодо речових доказів.

Ухвалою слідчого судді від 18 червня 2020 було накладено арешт на ефірний цифровий Т2 приймач «OPENBOX T2 06» із серійним номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , вилучений в ході огляду місця події 17 червня 2020 року, який необхідно скасувати, оскільки необхідність у ньому відпала (а. с. 90).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;
- ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 ( двісті сорок ) годин.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 240 ( двісті сорока ) годин громадських робіт .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, приєднати покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 грудня 2019 року у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 гривень, і за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 гривень.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

- ефірний цифровий Т2 приймач «OPENBOX Т2 06» з серійним номером НОМЕР_2 , який передано на зберігання до камери схову речових доказів Білопільського ВП, повернути потерпілому ОСОБА_6 (а. с. 88-90) ;

- коробку з під ефірного цифрового Т2 приймача «OPENBOX Т2 06» з серійним номером НОМЕР_2 , яку передано на зберігання потерпілому - залишити останньому як власнику (а. с. 93).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 червня 2020 року на ефірний цифровий Т2 приймач «OPENBOX T2 06» із серійним номером 7, що належить ОСОБА_6 , вилучений в ході огляду місця події 17 червня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя