Провадження №11-сс/801/340/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2021 за №0000498,

якою клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий ОСОБА_9 звернувся до суду з даним клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 , мотивуючи свої вимоги тим, що в період часу з 22.04.2021 по 08 год. 00 хв. 23.04.2021 ОСОБА_8 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , побачив підвальне приміщення цього будинку. У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки майна з вказаного підвального приміщення. Реалізовуючи цей умисел, діючи умисно, таємно, з корисливим мотивом та метою, ОСОБА_8 підійшов до зачинених дверей вказаного підвального приміщення, шляхом пошкодження механізму замка вхідних дверей, проник всередину, де побачив окрему комору, що розташована в підвалі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якій зберігає свої речі ОСОБА_10 . Перебуваючи в приміщенні вищевказаної комори, продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, ОСОБА_8 виявив чотири автомобільних шини марки «Kapsen» розміром 235-55R-17, загальною вартістю близько 10 000 грн. В подальшому, ОСОБА_8 взяв вказані автомобільні шини та почергово виніс їх з підвального приміщення, після чого разом з викрадем зник з місця події, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму близько 10 000 грн..
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до ст. 208 КПК України затриманий 23.04.2021 о 13:30 та обґрунтовано повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 185 КК України «23» квітня 2021 року.
Причетність ОСОБА_8 до вчинення вищезазначеного злочину підтверджується наступними зібраними під час проведення досудового розслідування доказами: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 23.04.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 23.04.2021; протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 23.04.2021; протоколами огляду місць подій від 23.04.2021; протоколами допитів свідків, іншими матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи, що метою та підставою застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до шести років; злочин, у якому він підозрюється, є умисним, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння; ОСОБА_8 матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою створення сприятливих для себе умов; вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані із привласненням чужого майна, оскільки ОСОБА_8 раніше вчиняв умисні корисливі злочини, крім того не працює, не має постійного джерела доходів.
Зазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, а тому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити підозрюваному розмір застави в межах 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800 гривень.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 клопотання підтримала за обставин, викладених в ньому, та просила клопотання задоволити. Крім того, зазначила, що ОСОБА_8 хоча є особою яка, відповідно до ст. 89 КК України є такою, що не має судимостей, однак характеризується з негативної сторони, зокрема: на даний час не безпідставно перевіряються
об`єктивні обставини його причетності до інших тотожних кримінальних правопорушень, його поведінка майже повністю визначає його власні ситуативні потреби, тому є висока ймовірність вчинення ним інших кримінальних правопорушень, пов`язаних із привласненням чужого майна.
Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що слідчий не довів, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. ОСОБА_8 є таким, що не має судимості, є інвалідом ІІІ групи, має перелік важких захворювань, внаслідок чого напередодні не відбулося судове засідання, за станом здоров`я її підзахисного ОСОБА_11 , який страждає на наркотичну залежність на даний час отримує замісну терапію. Крім того, за місцем проживання ОСОБА_8 позитивно характеризується, проживає разом із своєю матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи живуть за рахунок пенсії. Крім того, ОСОБА_8 вину визнав, шкоду відшкодував, тому просила врахувати вказані обставини та відмовити у даному клопотанні та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року клопотання задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання до 13:30 години 21 червня 2021 року.
Одночасно визначено розмір застави в сумі 90800 ( дев`яносто тисяч вісімсот) гривень у національній грошовій одиниці, у визначеному порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.
Роз`яснено, що упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувати ОСОБА_8 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області. Також роз`яснено строк та порядок оскарження судового рішення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просила ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити визначений судом розмір застави.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, слідчий суддя не врахував наявності великої кількості соціально-стримуючих факторів, які свідчать про особу ОСОБА_8 та могли стати запорукою його подальшої законослухняної поведінки, а саме те, що ОСОБА_8 має родину (проживає спільно з матір`ю, яка є інвалідом 2 групи), має власне житло, постійне місце проживання та реєстрації в м. Вінниці, має постійне законне джерело доходу (є інвалідом 3 групи, отримує пенсію), за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України раніше не судимий. Також суд не взяв до уваги вкрай важкий стан здоров`я ОСОБА_8 , ряд захворювань, які можуть становити загрозу його життю та здоров`ю. Вважає, що суд необґрунтовано визначив ОСОБА_8 надвеликий розмір застави, який з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного є завідомо неправомірним як для нього, так і близьких. Стороною обвинувачення не було доведено недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не просила суд забезпечити особисту участь підозрюваного ОСОБА_8 у розгляді апеляційної скарги поданої в інтересах останнього.

Також апеляційним судом підозрюваний ОСОБА_8 повідомлявся через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді.

Захисник та прокурор за таких підстав не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_8 оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника та прокурора, дослідивши матеріали судового та досудового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2021 року судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів з моменту затримання до 13:00 години 21.06.2021 включно, з визначенням останньому застави в розмірі 90 800 гривень.
Приймаючи оскаржуване рішення слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 вищезазначеного кримінального правопорушення. Крім того, слідчим суддею було з`ясовано, що хоча ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України є особою, яка не має судимості, однак обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання до шести років позбавлення волі, соціально стримуючих факторів таких, як сім`я, робота, в нього немає, відсутні джерела постійного доходу, крім того, на даний час досудовим слідством перевіряються об`єктивні обставини його причетності до інших тотожних кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Також слідчий суддя вважав, що підстави для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів відсутні, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як останній підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, має антисоціальну поведінку та може вчиняти злочини в майбутньому.
За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначені обставини виключають можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання. Осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося. Також вважає за не можливе застосування до підозрюваного таких видів запобіжного заходу, як особиста порука та домашній арешт, оскільки в суду є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_8 може спробувати переховуватися від органів слідства та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею було визначено заставу в 90 800 грн., так як вважав, що саме такий розмір застави достатній забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків.
Так, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 посилається на докази, які підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема: заяву про вчинене кримінальне правопорушення від 23.04.2021; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 23.04.2021; протокол затримання особи підозрюваної у вчинені злочину від 23.04.2021; протоколи огляду місць подій від 23.04.2021; протоколи допитів свідків, інші матеріали кримінального провадження.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті.
Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави зазначає наявність ризиків, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до шести років; злочин, у якому він підозрюється, є умисним, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння; ОСОБА_8 матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою створення сприятливих для себе умов; вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані із привласненням чужого майна, оскільки раніше уже вчиняв умисні корисливі злочини, не працює та не має постійного джерела доходів.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, віднесено до тяжких.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також, що КПК України та практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, прийшов обґрунтованого висновку, що все ж таки існує ризик того, що підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами захисника щодо скасування підозрюваному обраного слідчим суддею вказаного запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який в силу ст.89 КК України є не судимим, проте раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, за які відбував реальну міру покарання, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені ним обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, наявність зареєстрованого та постійного місця проживання в м. Вінниці, визнання своєї провини, наявність міцних соціальних зв`язків, зокрема матері, яка має ІІ групу інвалідності, позитивної характеристики з місця проживання, постійного джерела доходів-щомісячної пенсії по інвалідності ІІІ групи, про що зазначила його захисник у своїй апеляційній скарзі та в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування відносно ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу виходячи з наступного.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
Також доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності в ОСОБА_8 ряду хронічних захворювань, значного погіршення стану здоров`я, на даний час не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, а надані захисником та залученні слідчим суддею до матеріалів провадження документи не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Відповідно до ЗУ "Про попереднє ув`язнення" у разі необхідності, особам, яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в установі попереднього ув`язнення надається уся необхідна медична допомога та можливість додаткових відповідних обстежень проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного, встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини слідчий суддя суд першої інстанції правильно, на законних підставах визначив розмір застави, який є достатній забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування,
судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4