№ 336/2772/16-к
пр. № 1-кп/336/307/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя в порядку ст.416 КПК України з Запорізького апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя, обвинувальний акт складений відповідно до вимог процесуального закону, просив суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників судового провадження, підстав для прийняття іншого процесуального рішення не вбачає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення прокурору Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя обвинувального акту, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, а саме в обвинувальному акті не міститься зазначення встановногго досудовим слідством способу вчинення злочину, при наявності зазначення про вчинення злочину за попередньою зиовою групою осіб, не зазаначено їх кількості, в чому полягала роль ОСОБА_5 , які дії з об`єктивної сторони злочину вчинені ОСОБА_5 та в який саме спосіб, внаслідок чтього порушено право на захист через нгеконкретно викладене обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання захисника обвинуваченого, зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, 29.01.2021 надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. Також в заяві зазначив, що матеріальних претензій до ОСОБА_5 не має та вважає, що злочин, який інкримінують ОСОБА_5 , скоїв не обвинувачений.
При вирішенні питання про можливість призначення кримінального провадження до розгляду суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти, в числі інших, рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Статтею 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Завданнями кримінального провадження як вказує ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:
a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Таким чином, для забезпечення належної правової процедури та надання можливості ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.
Згідно з положеннями ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1)фактичних обставин кримінального правопорушення;
2)правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Важливим є виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, бо правильне відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Обвинувальний акт зазначеним вимогам КПК України не відповідає, тому заявлене клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Так, у відповідності до обвинувального акту, досудовим розслідуванням, встановлено, що 12.01.2016 приблизно о 02.30 годині ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з невстановленими під час досудового слідства особами, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник до огородженої території складу за адресою: АДРЕСА_1 , звідки, діючи повторно, відкрито викрав майно ОСОБА_6 , а саме: ленту ДПРНМ 0,6х600 м2 вагою 674 кг вартістю 96382 гривень, ленту ДПРНМ 0,6х600 м2 вагою 702 кг вартістю 100386 гривень, ленту ДПРНМ 0,6х600 м2 вагою 722 кг вартістю 103246 гривень, ленту ДПРНМ 0,6х600 м2 вагою 736 кг вартістю 105248 гривень, ваги автомобільні вартістю 20000 гривень, переносну автомийку Ріобі вартістю 9000 гривень, а всього майно загальною вартістю 434262 гривні, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму.
Органом слідства діям ОСОБА_5 надана правова кваліфікація, як кримінальному правопорушенню (злочину), передбаченому ч.5 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, в особливо великих розмірах.
Так, слідством встановлено, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб.
Разом з тим, з обвинувального акту не вбачається, у який спосіб ОСОБА_5 проник і на яку саме та в який спосіб огороджену територію складу, які саме дії, що утворюють об`єктивну строну інкримінованого ОСОБА_7 злочину, ним вчинені, у який спосіб викрадення майна відбулося, ролдь ОСОБА_5 у вчиненні злочину групою осіб, і скількох саме.
Зазначене порушення є порушенням гарантованого статтею 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права обвинуваченого бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Виходячи з викладеного, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у відповідності до якого обвинувальний акт має містити виклад, серед іншого, фактичних обставин кримінального правопорушення та відповідногшо ним формулювання обвинувачення, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. 314, 331, 392, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 186 КК України, повернути прокурору Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1