Провадження № 1-кс/947/2663/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0003423 від 12.10.2018 року, -
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0174, яка на праві власності належить ОСОБА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог клопотання особа, що з ним звернулась, вказує на те, що право власності на земельну ділянку заявником було набуто у відповідності до діючого законодавства і власник є добросовісним набувачем, жодних позовів ні від органів місцевого самоврядування, ні від органів прокуратури до заявника, в рамках даного кримінального провадження, заявлено не було, земельна ділянка не є доказом злочину, а відтак накладений арешт безпідставно обмежує права власника земельної ділянки. Крім того, заявник не перебуває в статусі підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або свідка у кримінальному провадженні, в рамках якого був накладений арешт на земельну ділянку.

Особа, яка звернулась з клопотанням про скасування арешту майна, просила розглянути клопотання без її участі.

Від прокурора відділу Одеської обласної прокуратури надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до заяви, прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року, був накладений арешт, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0174, яка на праві власності належить ОСОБА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вказаної ухвали слідчого судді, підставою для застосування в рамках такого кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна стала необхідність забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим суддею було встановлено, що земельна ділянка ймовірно є об`єктом кримінально-протиправних дій.
Разом з тим, що стосується подальшої необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Так, слідчий суддя враховує, що попри встановлену на момент розгляду клопотання про арешт майна відповідність вищевказаних земельних ділянок критеріям речових доказів, з моменту застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження минуло більше 9 (дев`яти) місяців, протягом яких, будь-яку особу про підозру не повідомлено, в тому числі, не повідомлено про підозру й фактичного власника вказаної земельної ділянки ОСОБА_3 ..
Крім того, будь-які відомості в частині того, що власник вказаної земельної ділянки являється недобросовісними набувачем вищевказаного майна у слідчого судді відсутні, як і відсутні у слідчого судді будь-які відомості відносно того, що на теперішній час здійснюються будь-які процедури оскарження відповідних рішень (документів), на підставі яких заявником було набуто право власності на арештовані об`єкти.
За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час накладений арешт майна продовжує відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано продовжує обмежувати право власності добросовісного набувача.
З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0003423 від 12.10.2018 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0174, яка на праві власності належить ОСОБА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1