Дата документу 01.04.2021 Справа № 554/6504/20
Провадження № 1-кс/554/138/2021
У Х В АЛ А
іменем України

01 квітня 2021 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 11.09.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000819 від 06.05.2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 11.09.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000819 від 06.05.2020 року.

На обґрунтування скарги заявник вказує, що відповідно до оскаржуваної постанови слідчого від 20.08.2020 року у кримінальному провадженні слідчим всупереч вимог КПК України не проведено жодної слідчої дії та взагалі не здійснювалось збирання доказів для підтвердження свого висновку, що заявнику не було завдано шкоди у будь-якій формі.

У зв`язку з викладеним заявник вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала з підстав, зазначених у скарзі, просила задовольнити. Заявник ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, заявлені вимоги підтримує.

Слідчий до суду не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином. Витребувані матеріали кримінального провадження №0000819 до суду не надав.

Відсутність слідчого, прокурора відповідно до положень ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, оцінивши в сукупності докази скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається з матеріалів скарги, у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000819 від 06.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 364 КК України.

Установлено, що 31.08.2020 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві із заявою про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні №0000819 від 06.05.2020 року, посилаючись на ті обставини, що внаслідок неналежного виконання слідчим СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області своїх службових обов`язків під час проведення досудового розслідування кримінального провадження йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, негативних переживаннях та спогадах.

11 вересня 2020 року слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення його до провадження як потерпілого.

Мотивами винесення оскаржуваної постанови слідчий ОСОБА_5 вказала, що у своїй заяві ОСОБА_4 не навів обґрунтування спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди, не долучив жодних документів та не вказав джерела отримання отримання доказів підтвердження такої шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 11.09.2020 року та дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова від 11.09.2020 року не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_4 як потерпілого та щодо надання йому відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні з посиланням на докази, які здобуті в результаті слідчих дій в установленому порядку.

З урахуванням диспозиції статті 365 КК України, кримінальне правопорушення супроводжується завданням істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Проте з матеріалів скарги та наданої заявником оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що слідчим у ОСОБА_4 не з`ясовувалось питання щодо заподіяння останньому певної шкоди, не проведено його допит, не перевірено, чи є в матеріалах кримінального провадження дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що можливим кримінальним правопорушенням йому заподіяна певна шкода.

У судовому засіданні встановлено, що законодавчі вимоги щодо вмотивованості постанови слідчим при її винесенні не були дотримані з огляду на те, що у постанові міститься лише загальне посилання на необґрунтованість заяви ОСОБА_4 , наведені дані щодо інших заяв ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим, тоді як слідчим не було здійснено повної оцінки викладених у заяві від 31.08.2020 року обставин та відсутнє обґрунтування наведених висновків щодо незавдання шкоди заявнику, з посиланням на конкретні дані та положення закону.

Отже, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву ОСОБА_4 , що не відповідає вимогам КПК України, зокрема, ст.110 цього Кодексу.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесені виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого від 11.09.2020 року такою, що винесена передчасно без відповідної мотивації та достатнього обґрунтування.

В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень.

Отже, доводи заявника ОСОБА_4 щодо скасування постанови під час розгляду скарги спростовані не були, а тому суд вважає їх обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу і в даному випадку права заявника підлягають захисту.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови слідчого.

Таким чином, скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 11.09.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000819 від 06.05.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1