УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2020 у кримінальному провадженні № 0003630 від 13.11.2017,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2020 у кримінальному провадженні № 0003630 від 13.11.2017.

Клопотання обґрунтоване тим, що вказаною ухвалою було арештовано майно, а саме: профіль шпунтовий свай Larssen 607n, довжиною 15 метрів, вагою 188,1 тони, у кількості 110 штук, а також профіль шпунтовий свай Larssen 607n, довжиною 32 метри, вагою 207,94 тони, у кількості 57 штук, що належать ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» () та фактично знаходяться на території будівельного майданчику підприємства, який розташований на території Одеського морського торговельного порт. Арешт був накладений з метою збереження речових доказів, однак відповідне твердження не обґрунтоване та суперечить загальним засадам КПК України, оскільки воно фактично не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України. Згідно клопотання, в ході розслідування даного кримінального провадження вже накладалися арешти на майно ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» і він скасовувався слідчими суддями, які в своїх рішеннях надали оцінку діям органу досудового розслідування. Службові особи ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» у даному кримінальному провадженні не є підозрюваними, не мають причетності до нього, а тому існування арешту їхнього майна порушує законні права власності, у зв`язку з чим представник власника майна просить скасувати арешт майна як такий, що накладений не обґрунтовано.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий за викликом в судове засідання не з`явився, на час початку розгляду справи жодних клопотань про його відкладення та про поважність причини неявки до суду не надіслав.

Слідчий суддя, вислухавши адвоката, дослідивши клопотання про скасування арешту, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Третім ВРКП СУ ФР ОВПП ДФС розслідується кримінальне провадження №0003630 від 13.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.209, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року було накладено арешт майно ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП», яке перелічене в клопотанні та встановлено заборону службовим особам ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» (), їх представникам та іншим особам за дорученням використовувати або будь-яким чином вищезазначене майно.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2020 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В досліджених матеріалах відсутнє обґрунтування відповідності майна ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, а також не обґрунтовано їх доказове значення для даного кримінального провадження та не надана їм оцінка в розумінні статті 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про необґрунтованість арешту майна ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП».

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна у клопотанні та у судовому засіданні доведено, що арешт був накладений необґрунтовано, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» та його службові особи є у кримінальному провадженні підозрюваними або обвинуваченими, у зв`язку з чим вони отримали статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт. При цьому, розгляд питання про арешт майна третьої особи здійснювався на підставі клопотання слідчого, а не прокурора, як це передбачено приписами частиною другою статті 64-2 КПК України, тобто вони були позбавлені прав, визначених цією статтею та відстоювання своєї правової позиції в судовому засіданні під час розгляду клопотання про арешт належного товариству майна.

Крім того, слідчий суддя враховує тривалість досудового розслідування кримінального провадження понад 3 роки, неодноразове накладення арешту та його подальше скасування, а також відсутність власника під час вирішення питання про накладення арешту, а тому слідчий суддя про розгляді такого клопотання виходив лише з доводів сторони обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи тривалий час існування арешту, слідчий суддя вважає, що у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх необхідних дій з даним майном, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для скасування арешту, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, та відповідно скасування заборони використання арештованого майна.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2020, а саме на профіль шпунтовий свай Larssen 607n, довжиною 15 метрів, вагою 188,1 тони, у кількості 110 штук, а також профіль шпунтовий свай Larssen 607n, довжиною 32 метри, вагою 207,94 тони, у кількості 57 штук, що належать ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» () та фактично знаходяться на території будівельного майданчику підприємства, який розташований на території Одеського морського торговельного порту.

Скасувати заборону службовим особам ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП» (), їх представникам та іншим особам за дорученням використовувати або будь-яким чином вищезазначене майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1