У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4781/21

№ 1-кс/183/874/21

20 липня 2021 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського районний відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000439 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, українець, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого середньо -технічну освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 19.06.1996 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 42, ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відстрочкою виконання вироку строком на 1 рік;
- 08.12.1998 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 144, ст. 42, ст. 43 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 18.01.2005 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 296 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців;
- 24.10.2006 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 02.02.2007 Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області змінено 3 роки позбавлення волі;
- 24.12.2009 р. П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України - 2 роки 1 місяць позбавлення волі. 24.01.2012 року звільнений по відбуттю покарання Синельниківською ВК Дніпропетровської області (№ 94),

- 12.10.2017 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в тому, що у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час у ОСОБА_4 у невстановленому в ході досудового розслідування місці раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння, зберігання гранати РГД-5, яка є вибуховою речовиною та запалу типу УРЗГМ-2, який є вибуховим пристроєм без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, ОСОБА_4 у невстановленому в ході досудового розслідування місці, достовірно знаючи, що вищевказаний речі є вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, а також розуміючи, що в нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями придбав гранату РГД-5 та запал типу УРЗГМ-2.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, ОСОБА_4 взяв гранату РГД-5 та запал типу УРЗГМ-2 без передбаченого законом дозволу безпосередньо при собі переніс вищевказані предмети за адресою: АДРЕСА_2 . 19.07.2021 року приблизно о 09.00 годині поблизу буд. № 33 по вул. Гетьманська, м. Новомосковськ у ОСОБА_4 виник конфлікт з працівниками охоронної фірми «ГУАРД», в ході якої він, тримаючи у руках сумку, намагався вдарити одного з працівників та в цей час у ОСОБА_4 з сумки випала граната РГД-5.

19.07.2021 року о 08.59 годин до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що в районі буд. № 33 по вул. Гетьманська, м. Новомосковськ невідомий чоловік кинув гранату під автомобіль охорони «ГУАРД».

Під час огляду місця події, а саме ділянки місцевості поблизу буд. № 33 по вул. Гетьманській, м. Новомосковськ було вилучено корпус гранати РГД-5, яка випала з сумки ОСОБА_4 та сумку зеленого кольору, яка належить ОСОБА_4 в якій знаходився запал типу УРЗГМ-2, які ОСОБА_4 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання вибухової речовини, вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
Слідчий в клопотання зазначає, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, висказався проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою, просить застосувати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 висказався проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою, тому, що ОСОБА_4 визнає себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, живе з батьком, є всі підстави для відмови в клопотанні слідчого і можливо застосувати запобіжний захід домашній арешт.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик є доведеним, який і дає підстави для задоволення клопотання.

19 липня 2021 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , неодноразово судимий у тому числі за вчинення злочинів проти громадської безпеки, звільнився після відбуття покарання у 2020 році, зараз обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Наявність підозри свідчить про наміри та реальні дії підозрюваного вчиняти кримінальні правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою буде належним запобіганням спробам ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя встановив, що прокурор довів, що жоден із запобіжних заходів, крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 продовжити вчиняти інші злочини.

У рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя вважає, що незастосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою до ОСОБА_4 , за діяння пов`язані з придбання та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_4 може викликати негативну реакцію у суспільстві.
Також слідчий суддя вважає, що наявність фактичних даних щодо запобігання ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, дані особистості підозрюваного, унеможливлюють застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому слідчий суддя вважає за можливе призначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 190320 грн. (80х2379 грн.), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи такий розмір застави слідчий суддя виходить з матеріального стану обвинуваченого, яка не маючи офіційної роботи займається діяльністю, про яку суд не повідомив, на отримання доходу від якої він утримує себе, а також те, що встановлення меншої суми застави не забезпечить належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків з урахуванням особи підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 15 вересня 2021 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (80 х 2379 грн.) 190320грн.
З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1