Справа № 464/7156/18
пр.№ 1-кп/464/80/21
У Х В А Л А

14 червня 2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0003055 від 06.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого востаннє 14.05.2018 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , 30.09.2018 року, о 17 год. 13 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи в магазині № НОМЕР_1 ТЦ "Шувар", що за адресою: м. Львів, пр. Ч. Калини, 36, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав окуляри марки RAY-BAN 3509 001/13 (63), вартістю 4700 грн., які знаходились на вітрині вищевказаного магазину, та які належать ФОП ОСОБА_4 . В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ФОП ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 4700 грн.

Відповідно до висновку КНП «ЛОКПЛ» судово-психіатричної експертизи №133 від 09.12.2020 ОСОБА_5 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі органічного розладу особистості та поведінки внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми з вираженим психоорганічним синдромом та порушенням імпульс-контролю, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв органічний розлад особистості та поведінки внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми з помірно-вираженим психоорганічним синдромом та порушенням імпульс-контролю. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної медичної допомоги в примусовому порядку.

У відповідності до вимог ст. 362 КПК України якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про зміну порядку судового розгляду, не заперечив застосуванню до обвинуваченого примусових заходів медичного характеру, однак просив застосувати такі у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Захисник обвинуваченого, законний представник та обвинувачений просили застосувати до обвинуваченого заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної медичної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, у стані осудності, однак після вчинення вказаного кримінального правопорушення до постановлення вироку захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, тому до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру згідно ч.3 ст. 19 КК України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а згідно зі ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи №133 від 09.12.2020, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 страждає на даний час хронічним психічним захворюванням, потребує застосування примусових заходів медичного характеру, враховуючи характер і тяжкість психічного захворювання, а також ступінь тяжкості вчиненого діяння, враховуючи вимоги ст. 94 КК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 суд приходить до наступного.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом встановлено, що матеріальна шкода полягає у вартості викраденого ОСОБА_5 - 4700 грн. Тому, з урахуванням положень ч.1 ст.1166 ЦК України з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 4700 грн. матеріальної шкоди. Однак, суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 20000грн., оскільки потерпілим ОСОБА_4 не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження такого розміру, суд стягує такий у розмірі 2000 грн.
Керуючись ст.ст. 362, 503, 506, 508, 512, 513 КПК України, ст.ст.19, 92, 93 КК України, суд,

у х в а л и в:

застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4700 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1