ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/1156/18
Провадження № 1-кп/211/70/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження

прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження №0000386 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу № 2-687 від 24.12.2002 року стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 1/2 неоподаткового мінімуму доходу громадян, на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 06.12.2002 року до повноліття на користь матері ОСОБА_6 , згідно чого видано виконавчий лист № 2-687 від 24.12.2002 року.

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 01.04.2003 року на підставі виконавчого листа № 2-687, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 24.12.2002 року, відкрито виконавче провадження № 17085311 (раніше призначено В2 18/06).

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Однак ОСОБА_4 , будучи обізнаний з 28.07.2003 року під особистий підпис про те, що згідно вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, а також про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, умисно, в період часу з 01.08.2014 року по 01.03.2018 року злісно ухилявся від сплати аліментів.

Так, ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що згідно вказаного вище рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, не зважаючи на попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за фактом ухилення від сплати аліментів, в період з 01.08.2014 року до 01.03.2018 року не працював, заходів до працевлаштування не вживав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини ( аліментів ).

Відповідно до статті 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно довідки розрахунку наданої державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області № 177 від 04.03.2018, загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 2-687 від 24.12.2003 року станом на 01.03.2018 року складає 114 339 гривень 58 копійок.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_4 в період з 01.08.2014 року по 01.03.2018 року утворилась заборгованість із виплати аліментів в сумі 54 358 гривня 80 копійки, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав, та пояснив, що він аліменти жодного разу не сплачував, так як не було можливості, він не працює. В скоєному розкаюється.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, характеризується посередньо, не працює, раніше не судимий, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно висновку органу пробації загальний ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначено як середній. Ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що можливе його виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, у відповідності до вимог ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, але з застосуванням ст. 75 КК України, та покладанням обов`язків у відповідності до ст.76 КК України. З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити покарання -1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1