справа № 489/282/18
провадження №1-кп/489/89/21
УХВАЛА

23 березня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, який спливає 26.03.2021, так як ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду не зменшилися і не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого, за яке у разі визнання його винним загрожує покарання до 8 років позбавлення волі, не працює та не має стабільного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків, що дає підстави стороні обвинувачення стверджувати про можливість переховування обвинуваченого від суду. Разом з тим перебування обвинуваченого на свободі, ОСОБА_3 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово судимий за злочини проти життя і здоров`я особи та за злочини проти власності, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не встав та вчинив тяжкий злочин.
Потерпілий в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.
Захисник, якого підтримав обвинувачений, в задоволенні клопотання прокурора просила відмовити через недоведеність ризиків та можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів з огляду на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, позицію потерпілого, який не підтвердив вчинення відносно нього кримінального правопорушення ОСОБА_3 , та не підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КПК України іншими дослідженими судом доказами та показами допитаних свідків. У зв`язку із цим та посиланням на наявність в обвинуваченого рідних, зокрема матері та батька, який тяжко хворіє, погіршенням стану здоров`я самого обвинуваченого під час перебування в слідчому ізоляторі, а також бажанням обвинуваченого працевлаштуватися та наявності юридичної особи, яка має намір його працевлаштувати, внаслідок чого ОСОБА_3 буде зайнятим та отримуватиме постійний дохід, заявили клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Відповідно до положень ч. 3 ст.331 КПК України за наслідками розгляду клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя особи та нетяжкого злочину проти власності, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, до затримання не працював та стабільного джерела доходів не мав.
За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим, його особу, який раніше судимий, характер злочинів в яких він обвинувачується, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, в т.ч. застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд не вбачає з огляду на вищевикладене. Крім того, судовий розгляд триває та судом не досліджено усіх доказів, зокрема не допитано всіх свідків. Також суд наголошує, що оцінка досліджених в судовому засіданні доказів, які на думку захисника свідчать про недоведеність вини ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, буде надана судом при ухваленні вироку. Інші доводи захисника також не дають підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 21 травня 2021 року (включно).
У задоволенні клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_1