Справа № 127/9454/21
Провадження №11-сс/801/310/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю скаржника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернуто разом з усіма доданими до неї матеріалами,

в с т а н о в и в :

13.04.2021 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року, повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що особою, яка подала скаргу, не доведено, що вона є особою, яка може звертатися з відповідною скаргою до слідчого судді, у відповідності до п.1 ч.2 ст.304 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про призначення скарги для розгляду по суті в іншому складі суду, мотивуючи свої вимоги тим, що він не мав змоги в судовому засіданні надати свої аргументи щодо прийнятого слідчим суддею рішення. До скарги останнім надано повідомлення державного виконавця з якого вбачається, що він є стягувачем у ВП №61871461 і саме дії державного виконавця були спрямовані на захист його інтересів стягувача, тому що він є ініціатором примусового виконання рішення суду №120/799/20-а.

Крім того, 13.04.2021 року ним було подано заяву про відвід судді ОСОБА_1 , яку призначено до розгляду на 22.04.2021 року, проте слідчий суддя не дочекавшись прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про його відвід, прийняв рішення по вищезазначеній скарзі на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Скаржник звертає увагу на подібні правовідношення за аналогічних обставин, які були предметом розгляду Вінницького апеляційного суду у справі №127/8017/20 в ухвалі від 21.04.2020 року.
Заслухавши ОСОБА_6 , який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши судові матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно із п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни або скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Cтаттею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина 1 ст.24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Кожна людина має право розраховувати, що до неї буде застосована належна правова процедура. Відповідно до ст.8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Одним з елементів цього принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами.
Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
На переконання колегії суддів, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів провадження, оскаржувана ухвала слідчого судді зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Так, ч.1 ст.60 КПК України визначено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність відповідальних осіб Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернуто разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2021 року (ВП №61871461) головний державний виконавець ОСОБА_7 постановив зобов`язати Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» безкоштовно надати ОСОБА_6 інформацію, що запитувалась згідно запиту від 14.02.2020 року (отриманий 18.02.2020) в обсязі, що не перевищує перших 10-ти сторінок.

Встановлено, що 23.02.2021 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці ОСОБА_7 на виконання вимог частини 2 Розділу ХIV Інструкції з організації примусового виконання рішень звернувся до Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із повідомленням, в якому просив внести дане повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, дати оцінку діям особи, директора КП «ВТК» ОСОБА_8 , та в разі виявлення ознак злочину притягнути до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1). Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 , який є стягувачем у виконавчому провадженні особисто із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення директором КП «ВТК» ОСОБА_8 за ознаками ст.382 КК України до Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області не звертався, проте є особою, чиї права чи законні інтереси можуть обмежуватися під час досудового розслідування.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на день звернення ОСОБА_6 з вищевказаною скаргою до суду першої інстанції 13.04.2021 року і на момент розгляду апеляційної скарги, відомості щодо наслідків перевірки фактів викладених в повідомленні державного виконавця відсутні.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (справа «Мельник проти України»).
Така сама позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.
При цьому, на думку апеляційного суду, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього кодексу, зокрема п.14 якої передбачає доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_6 13.04.2021 року подав заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , яку останній призначив до розгляду на 22.04.2021 року, проте не дочекавшись прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про його відвід, прийняв рішення по вищезазначеній скарзі ОСОБА_6 , чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, враховуючи, що розгляд вищезазначеної скарги ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.ст.306,307 КПК України є прерогативою слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід скасувати, матеріали провадження повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про призначення скарги для розгляду.

Керуючись ст.ст.405, 405, 407, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР скасувати, матеріали провадження повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про призначення скарги для розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4