ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2066/21 Справа № 180/142/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000490 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди в сумі 15 000 гривень - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 3 000 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Близько о 08 годин 00 хвилин 07.11.2020 року, ОСОБА_7 знаходився на території парку, розташованого в районі перехрестя вулиць Єдності та Гідності в м. Марганці Дніпропетровської області, де побачив ОСОБА_10 , яка проходила територією цього ж парку, тримаючи в руках жіночу сумку, в якій знаходилися гаманець з грошима в сумі 250 грн. 00 коп., документи та інші особисті речі, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Одразу після цього, там же у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на відкрите викрадення сумки, яку тримала у руках ОСОБА_10 та майном, яке знаходилось у ній.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_10 , яка вийшла з території парку та проходила біля гаража домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого, діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_10 та, усвідомлюючи, що потерпіла розуміє злочинний характер його дій, шляхом ривку з руки останньої, вирвав сумку, в якій знаходився гаманець з грошима в сумі 250 грн. 00 коп., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 та інші особисті речі, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Після чого, утримуючи сумку при собі, не зважаючи на прохання ОСОБА_10 повернути сумку, втік з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 250 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі:
- потерпіла просить вказаний вирок скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, оскільки, на її думку, покарання, призначене судом першої інстанції, є занадто м`яким.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 характеризується посередньо, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння. Також, суд не звернув увагу на вік потерпілого, яка є пенсіонером, тобто обвинувачений вчинив злочин відносно соціально незахищеної особи, яка не мала можливості дати відсіч обвинуваченому. Крім того, на її думку, судом взагалі не оцінено висновків органу з питань пробації викладених у досудовій доповіді відносно обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду, - без змін, представника потерпілої, який вирішення питання щодо апеляційної скарги залишив на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 186 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги потерпілої щодо призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та який скоєно відносно особи похилого віку, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, у скоєному розкаявся, завдана матеріальна шкода добровільно відшкодована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції правильно визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В апеляційному суді ОСОБА_7 також підтвердив, що в повній мірі визнає себе винним, щиро розкаюється у скоєному. Крім цього ОСОБА_7 та його захисник надали копію розписки про сплату потерпілій ОСОБА_10 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказане підтвердив представник потерпілої та пояснив, що остання не має претензій до ОСОБА_7 .

Відшкодування потерпілій 5000 грн., та висловлення ним жалю з приводу події, свідчить про те, що ОСОБА_7 дійсно щиро розкаявся у скоєному.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За зазначених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, як того просить потерпіла в своїй апеляційній скарзі. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що після того, як ОСОБА_7 відшкодував потерпілій 5000 грн., її представник змінив свою позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому реального позбавлення волі.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

В ирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4