Справа № 708/425/21
Номер провадження № 1-кп/708/45/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 15.12.2020, за яким:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Матвіївка Чигиринського району Черкаської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта неповна середня, перебуває на обліку у Центрі зайнятості, не одружена, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судима, -
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 117 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Підсудня (обвинувачена) ОСОБА_5 вчинили умисне кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.
Заводня ОСОБА_8 , будучи вагітною не менше як на 37 тижні внутрішньоутробного розвитку, свідомо приховуючи факт вагітності від своїх рідних, близьких та оточуючих її людей, не перебуваючи на відповідному обліку у лікарів, 13.12.2020 у період часу з 22 години до 23 години, перебуваючи в підсобному приміщені на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності сторонніх осіб, без кваліфікованої медичної допомоги, самостійно народила доношену, життєздатну, зрілу дитину жіночої статі та без вад розвитку несумісними із життям, вагою 2 кілограма 959 грамів, довжиною тіла 47 сантиметрів. Відразу після природного виходу дитини з пологових шляхів ОСОБА_5 перерізала пуповину канцелярським ножем та усвідомлюючи, що її новонароджена дитина (згідно з свідоцтвом про народження виданим Чигиринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції 29.12.2020 ОСОБА_9 ) є живонародженою та живою, діючи за раптово виниклим умислом, направленим на її вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій та їх наслідки, стиснувши руками органи шиї новонародженої дитини спричинила наступні травматичні зміни: ділянки крововиливів у м`які тканини шиї, крововиливи у м`які тканини з ділянки під`язикової кістки та гортані, які утворились прижиттєво та незадовго до настання смерті. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.12.2020 №03-01/1168 смерть новонародженої дитини настала внаслідок механічної асфіксії зумовленої стисненням органів шиї (задушення), що перебувають у прямому причинному зв`язку із зазначеним асфіктичним станом дитини, який супроводжувався комплексом розладів функцій дихальної, серцево-судинної та центральної нервової системи, тобто був загрозливим для життя та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.
В подальшому цього ж дня ОСОБА_5 , з метою укриття скоєного нею злочину та уникнення кримінальної відповідальності, обгорнула тіло мертвої дитини футболкою, перенесла його на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та помістила до дерев`яного ящика, що знаходився в підсобному приміщенні за вказаною адресою.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаною під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала у повному обсязі, суду пояснила, що це була її третя вагітність. Під час перебування у стані вагітності вона планувала народжувати, проте про це нікому не казала ні дома, ні на роботі. Також не повідомила про свою вагітність батька дитини. Колега по роботі ОСОБА_10 здогадувалась, що ОСОБА_5 перебуває при надії та постійно казала, що обвинувачена вб`є дитину. Згодом на наступний день після пологів вона і повідомила до поліції. На облік у зв`язку з вагітністю ОСОБА_5 не ставала, оскільки почувала себе добре та не хотіла здавати багато аналізів, які вимагають здавати лікарі.

Пологи у ОСОБА_5 почались неочікувано. Зокрема 13.12.2021 у вечірній час вона перебувала вдома, мати та діти спали. Близько 22-00 год. вона захотіла у туалет та вийшла на вулицю. Коли присіла у неї відійшли води та дитина фактично випала, процес пологів зайняв декілька хвилин. Вона нічого не зрозуміла та дуже злякалась. Ці хвилини пам`ятає, проте пояснити свої дії не може. Дитина не подавала ознак життя, не кричала. У неї з собою був канцелярський ніж, яким вона перерізала пуповину, та пішла у хаті взяла стару футболку, в яку загорнула дитину та віднесла у підсобне приміщення. Для чого так вчинила не знає, жодних планів щодо подальших дій з тілом дитини вона не мала. Також пояснила суду, що вона дуже розкаюється з приводу вчиненого нею, такого вчиняти не хотіла.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена у повному обсязі «поза розумним сумнівом». ЇЇ дії, які виразились в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів, суд кваліфікує за ст 117 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, за якої прокурор вважав достатнім призначення покарання у виді позбавлення волі; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів; характер вчиненого (факт приховування обвинуваченою своєї вагітності протягом всього терміну, що свідчить про свідомий та цілеспрямований вчинок); ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченої, яка на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не знаходиться, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню та одну малолітню дитину, проживає разом з матір`ю пенсіонером; дані досудової доповіді органу пробації, що виправлення обвинуваченої можливе у винятковому порядку без позбавлення волі чи обмеження волі на певний строк, проте може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб, і її виправлення можливе лише за умови здійснення нагляду і застосування соціально-виховних заходів; також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , а саме визнання вини та щире каяття; і відсутність обставин, які обтяжують її покарання.

Твердження сторони обвинувачення про наявність обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, зокрема вчинення злочину щодо малолітньої дитини, вчинення злочину щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані, суд оцінює критично, оскільки диспозиція статті 117 Кримінального кодексу України має спеціальну конструкцію, яка виключає можливість врахування її кваліфікуючих ознак окремо у вигляді обтяжуючих вину обставин.

За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченої, суд вважає за необхідне обрати їй покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 117 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, так як приходить до висновку, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства та відбування покарання, адже саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Також суд приходить до висновку, що на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 6 059,43 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, та призначити їй покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
-серветка з плямами речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору, штани, зразки крові новонародженої дитини ОСОБА_9 , букальний епітелій ОСОБА_5 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при СУ ГУНП в Черкаській області - знищити;
-зразки крові ОСОБА_5 , передані на зберігання до архіву КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичних експертиз» - знищити;
-історію пологів № 384 ОСОБА_11 , медичну картку стаціонарного хворого № 1998 ОСОБА_5 , виписку- епікріз ОСОБА_5 , направлення на патологогістологічне дослідження, індивідуальна картка вагітної породіллі ОСОБА_5 , історію пологів № 3 ОСОБА_5 , індивідуальну картку вагітної та породіллі ОСОБА_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 6 059,43 грн. (шість тисяч п`ятдесят дев`ять гривень 43 коп.).
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін із забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1