Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 ,
володільця майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2021 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 03-04 грудня 2020 року під час проведення огляду місця події у 3 кварталі 20 виділу, неподалік с. Клепачів Ківерцівського району Волинської області, що знаходиться на території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», а саме: двох бензопил, марки «Saber CT-5000 CRAFTER-TEC», «STIHL», якими здійснювалася суцільна рубка дерев, та 5 колод дерева породи дуб, 19 колод дерева сосна, 74 колоди дерева вільха, 46 колод дерева береза та дуб, загальною кубомасою 11.14 кб.м.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.02.2021 вказане клопотання задоволене.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з метою забезпечення правомірного утримання майна та дослідження органами досудового слідства до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному провадженні, проведення відповідних експертиз, на нього слід накласти арешт.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, представник володільця майна адвокат ОСОБА_7 оскаржує його з мотивів незаконності. Вказує, що у стороною обвинувачення не доведена наявність підстав для накладення арешту на вилучені речі. Стверджує, що володільцю майна ОСОБА_8 на часі не вручена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України. Тому просить скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, володільця майна ОСОБА_8 та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати рішення слідчого судді та відмовити в накладенні арешту на майно, прокурора, який апеляцію заперечив і просив рішення слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказані вимоги закону дотримані.

Матеріалами провадження стверджується, що 30.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000660 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У апеляційних доводах представник володільця майна стверджує, що стороною обвинувачення не доведені підстави накладення арешту на вилучені речі, з чим не може погодитися суд апеляційної інстанції.
На думку апеляційного суду, вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що воно використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, а тому з метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Крім того, матеріалами провадження стверджується, що, згідно з постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 від 25.01.2021, вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.п.91-93).
Дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вилучене майно підлягає арешту.
Твердження апелянта про те, що у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід відмовити, у зв`язку із тим, що особа, у якої вилучене майно, досі не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не ґрунтуються на законі та не відповідають матеріалам провадження, оскільки під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 26.02.2021 оголошено підозру за ч.4 ст.246 КК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, з огляду на вказану норму Закону, суб`єктне коло осіб, на майно яких може бути накладений арешт, не обмежується лише особами, які мають статус підозрюваних чи обвинувачених у кримінальному провадженні.

Що ж стосується доводів власника майна про те, що вилучена деревина не оглянута і не описана належним чином, не беруться апеляційним судом до уваги так як повністю спростовуються копією протоколу огляду місця події від 04.12.2020, в якому зазначено, яка деревина вилучається, її діаметр та довжина (а.п.94-99). Також слід зазначити, що вказаний огляд місця події відбувався за участю в.о. директора Ківерцівського НПП «Цуманська пуща».

А під час огляду місця події від 03.12.2020 було виявлено пні дерев та колоди дерев різних порід. Розміри пнів та їх порода були зазначені у протоколі огляду місця події (а.п.8-16). Також під час огляду місця події було виявлено і працівників ТзОВ «Сіаль» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в яких було виявлено дві бензопили (а.п.11).

Виявлені бензопили були вилучені та визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні (а.п.23-25).

Таким чином, наявність працівників ТзОВ «Сіаль» із бензопилами на місці виявлення пнів дерев та їх колод повністю спростовує доводи володільця майна про те, що дерева порізали невідомі особи та їх заміри не проводились.

Що ж стосується доводів ОСОБА_8 про відсутність в його діях складу злочину та його непричетність до вчинення інкримінованих йому діянь, то на даній стадії апеляційного розгляду (перегляд ухвали слідчого судді, постановленої під час досудового розслідування), відповідно до положень кримінального процесуального законодавства не вирішується питання винуватості чи невинуватості особи у вчиненні інкримінованих діянь. Вирішення вказаного питання належить до компетенції суду під час розгляду даного кримінального провадження по суті.

Тому суд апеляційної інстанції вважає доводи представника володільця майна про незаконність накладення арешту безпідставними і такими, що не тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді.

Нових доказів апелянтом під час апеляційного розгляду надано не було.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2021 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді