Справа № 296/7142/21
УХВАЛА
Іменем України

19 серпня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

Слідчого ОСОБА_4 ,

Адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №00000242, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби або особисте зобов`язання.

В обгрунтування клопотання вказав, що досудовим слідством ОСОБА_6 підозрюється в порушенні правил безпеки дорожнього руху як особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинили загибель двох осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.07.2021 відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб.

12.07.2021 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду вказану вище ухвалу залишено без змін.

На даний час змінилися обставини, а також ризики відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, змінилися та перестали існувати. Зокрема наголосив, що підозрюваний раніше несудимий та в розшуку не перебував, має міцні соціальні зв`язки має родину та обоє його дітей проживають в м.Житомирі, сплачує аліменти на утримання молодшої доньки, сам він має квартиру і зареєстрований в м.Житомирі, має намір працювати, оскільки перед ДТП проходив стажування та мав бути зарахований на посаду водія-автослюсара, до моменту затримання отримував гідну зарплату. До того ж, підозрюваний визнає вину і щиро кається у скоєному, має передпенсійний вік та ряд проблем зі здоров`ям (хворів на «боткіна», має алергію на ультрафіолет). Також адвокат наголосив, що однією з підстав обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало керування транспортним засобом підозрюваним на підставі тимчасового дозволу від 31.05.2021 у зв`язку із притягненням його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, проте 30.07.2021 Житомирським апеляційним судом рішення скасовано, а справу закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання з тих підстав, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, внаслідок якого загинуло двоє людей. Ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наразі не зменшилися та продовжують існувати, підозрюваний

розлучений, за місцем реєстрації не проживає, оскільки це квартира його дружини, а тимчасово проживає в гаражі. Колишню дружину було допитано в якості свідка та під час допиту вона пояснила, що квартира, в якій зареєстрований підозрюваний, належить їй, в ній останній не проживає та наразі вона звернулася до суду з позовом про виселення його з квартири. Також зазначила, що вона не підтримує жодних стосунків з підозрюваним та не бажає проживати з ним в одній квартирі, що свідчить про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Також це свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б були б достатнім стримуючим фактором, та про те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати.

Захисник підтримав клопотання та просив його задовольнити. Зазначив, що ризики за ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, жодним чином не доведені, підозрюваний не має наміру ухилятися від слідства та суду, слідчі дії проведені, наразі тривають лише процесуальні дії, на які підозрюваний впливати не має змоги, за час перебування під вартою не допускав порушень та добре розуміє, що в разі будь-якого порушення буде знову поміщений під варту, а тому просив задовольнити клопотання та змінити запобіжний захист на більш м`який, а саме на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, проте пояснив, що дійсно часто залишався ночувати в гаражі на території гаражного кооперативу.

Слідчий суддя заслухав учасників судового розгляду, дослідив матеріали справи та приходить до висновку про наступне.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому, для вирішення питання про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує викладені в п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Болдирєв проти України» висновки про те, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та «І. А. проти Франції» (I. A. v. France), заява № 28213/95, п. 102, Reports of Judgments and Decisions 1998VII). До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. рішення у справі "Іловецький проти Польщі" (Ilowiecki v. Poland), п. 61).

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Крім того, при вирішенні клопотання враховуються також і обставини, не висвітлені у ньому, однак встановлені в ході судового розгляду.

З цих підстав слідчий суддя не бере до уваги посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має роботу, родину та житло в м.Житомирі, оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний розлучений, власного житла не має та фактично проживав у гаражі, що не може свідчити про міцність соціальних зв`язків підозрюваного. Зазначені факти, на думку слідчого судді, не можуть вважатись достатнім стримуючим фактором від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрано, тому слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя враховує, що ризики, передбачені пп. 3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, продовжують існувати, оскільки не виключається можливість впливу на свідків, з якими знайомий підозрюваний, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слідчим суддею не береться до уваги посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного, оскільки наявність хвороб не доведено жодним чином.

Виходячи з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі доведення прокурором, що жоден із найбільш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу. Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що під час розгляду клопотання в судах першої та апеляційної інстанцій слідчим та прокурором достатньо доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на момент розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу вказані ризики не припинили свого існування та стороною захисту не доведено зворотнього, слідчий суддя приходить до висновку про необгрунтованість клопотання, а тому відмовляє в його задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.176-179, 183, 184, 186, 192, 194, 201 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 25.08.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1