В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/893/21

11 серпня 2021 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження № 0000022 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 (фактично зареєстрований АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, неодноразово судимого:

- 12.12.2016 р. Жовківським райсудом Львівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і застосуванням ст. 104 КК України та звільненням від відбуття покарання з встановленням іспитового строку тривалістю один рік;

- 01.03.2017 р. Богородчанським райсудом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі, який ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.05.2017 р. змінено і призначено покарання три роки три місяці позбавлення волі;

- 04.07.2017 р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі;

- 09.10.2018 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років семи місяців позбавлення волі;

- 19.04.2019 року Івано-Франківським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду від 19.04.2019 року, і, будучи звільненим 30.08.2019 року за відбуттям покарання з Ковельскої виправної колонії, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, а вчинив новий злочин при таких обставинах.

Так, 11.02.2021 року в нічний час доби, з метою викрадення чужого майна ОСОБА_5 прибув у с.Іваниківка Богородчанської ОТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Підійшовши до комерційного приміщення, що по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через двері проник всередину приміщення. Виявивши у приміщенні будівельні інструменти, що належали ОСОБА_7 , які останній зберігав там для проведення ремонтних робіт, діючи з корисливих спонукань, викрав майно: кутову шліфмашинку марки «DeWolt» моделі «DWE4057» вартістю 980 грн., кутову шліфмашинку марки «Makita» моделі GA9020SF вартістю 1708 грн., лазерний рівень 3D марки «Deko» моделі LL12-HVGL вартістю 3216 грн., торцювальну пилу марки «Makita» моделі GA9020RF вартістю 1717 грн., відбійний молоток марки «Зеніт» моделі ЗМ-1900 вартістю 2080 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця події втік і розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 15401 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що на власному автомобілі BMW 725 н.з. НОМЕР_1 (реєстрації Республіки Болгарія) 11 лютого 2021 року прибув у село Іваниківка з метою вчинення крадіжки з приміщення, яке раніше примітив. За допомогою арматури, що мав при собі в автомобілі, шляхом віджиму вхідних дверей проник всередину приміщення. У приміщенні виявив електроінструмент, який вирішив викрасти. За три рази виніс з будівлі до автомобіля відбійний молоток, кілька шліфмашинок, лазерний рівень, торцювальну пилу. З викраденим з місця події на автомобілі поїхав. Згодом, вкрадений інструмент орієнтовно за 7000 грн. реалізував у м.Івано-Франківську водіям таксі, які скуповують викрадені речі. Виручені кошти витратив на власні потреби.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, а також розмір цивільного позову потерпілого, обвинувачений вказав про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримали захисник та прокурор.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто тих обставин, які ніким не оспорюються, врахувавши, що учасники судового провадження не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено. Обставиною, що обтяжує покарання за вчинення інкримінованих злочинів судом визнано рецедив. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Суд вважає необґрунтованими доводи захисника про наявність обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1,2 ч.1 ст.66 КК України. Зокрема щире каяття, як обставина, яка відображає психічний стан особи, що вчинила злочин, повинна свідчити про глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління. Тобто це перед усім явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею діяння, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду. Щире каяття як внутрішнє переживання особи, повинне віднайти свій зовнішній прояв у подальшій поведінці та вчинках. Водночас за обставинами справи суд вважає, що позиція ОСОБА_5 не може бути оцінена судом як щире каяття. Обвинувачений хоч і визнав свою вину, проте жодних обставин, які би свідчили про те, що він шкодує за вчиненим, суд не встановив. Аналогічно активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.
Сам по собі факт визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності таких обставин, що пом`якшують покарання.
Також безпідставним є посилання захисту на наявність такої пом`якшуючої обставини, як добровільне відшкодування заподіяної шкоди з огляду на заявлений обвинуваченим в судовому засіданні намір відшкодувати заподіяну шкоду у разі звільнення його з-під варти.
Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, інкримінований у даному кримінальному провадженні злочин вчинив у період не погашеної судимості за вчинення аналогічних корисливих злочинів. Тому суд приходить до висновку, що до підсудного слід застосувати покарання визначене в санкції статті 185 ч.3 КК України у виді позбавленні волі.

Таке покарання суд вважає необхідним для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів. Більш м`яке покарання на думку суд буде недостатнім для досягнення цілей кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого слід задовольнити.

Долю речових доказів по справі слід визначити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 15401 грн. заподіяної злочином майнової шкоди.

Понесені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні у розмірі 6971,06 стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази - сліди пальців рук та слід взуття, які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області знищити. Цифоровий носій SD mikro №97175-Е04.F00LF із записом слідчих дій зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгяду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя