Справа № 373/456/20
Номер провадження 1-кп/373/46/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000004 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

03.01.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав, Київської області, українця, громадянина України, з загальною-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого верхолазом в ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗОР»; проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався

в скоєні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 335 КК України, -

встановив:
З обвинувального акту вбачається, що 03 грудня 2019 року ОСОБА_5 , був ознайомлений із змістом повістки про виклик щодо прибуття до Переяслав Хмельницького ОМВК Київської області 10.12.2019 о 8:00 год., для подальшого відправлення на збірний пункт до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого відправлення до військової частини для проходження військової служби.

На підставі Указу Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2019 році» від 30.01.2019 № 22/2019, призову на строкову військову службу підлягають придатні за станом здоров`я до військової служби громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 20 років, та старших осіб, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

ОСОБА_5 на момент призову за станом здоров`я, є придатним для проходження строкової військової служби. На момент призову ОСОБА_5 досяг 25-річного віку та не мав права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

10.12.2019 до збірного пункту, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 не прибув, тобто ухилився від призову на строкову військову службу.

Такими діями ОСОБА_5 порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 335 КК України, як ухилення від призову на строкову військову службу.

Розгляд кримінального провадження здійснювався в загальному порядку за участі сторін.

Судом при вирішенні питання визначення порядку та обсягу дослідження доказів, було вирішено заслухати свідків обвинувачення та свідків захисту, допитати обвинуваченого та дослідити докази надані сторонами.

Свідок ОСОБА_7 , засвідчила, що вона працює на посаді головного спеціаліста відділу комплектування Переяслав Хмельницького ОМВК Київської області. До її обов`язків віднесено ведення обліку призовників та організація проходження ними медичного огляду. Серед іншого, ОСОБА_7 веде облік реєстру електронної бази даних осіб, які підлягають призову на строкову військову службу. Дані про призовників, які заносяться до цього реєстру формуються з інформації, що надають підприємства, установи та організації, зокрема про наявних у них осіб призовного віку, які працюють або проходять навчання.

Свідок пояснила, що призовники повинні самостійно з`являтись до військкомату з моменту оповіщення про призов. Додатково, особи призовного віку викликаються повістками до військкоматів для проходження медичного огляду. Якщо призовник працює (перебуває в трудових відносинах) з організацією чи установою, він також зобов`язаний з`являтись до ОМВК для проходження медичного огляду чи збору для відправлення до збірного пункту, оскільки наявність роботи, не є підставою для надання відстрочки чи звільнення від призову. Натомість роботодавці, у відповідності до постанови КМУ №921 зобов`язані повідомляти місцеві військкомати про наявність у них на підприємстві працівників призовного віку.

ОСОБА_7 в своїх показаннях зазначила, що ОСОБА_5 не з`являвся до ОМВК з 2013 по 2019 роки та у зв`язку із цим перебував в картотеці розшуку. Відстрочок від призову для проходження військової служби у вказаний період, йому не надавалось. Восени 2019 року, ОСОБА_5 з`явився до військкомату для погодження питання внесення змін до даних прописки, оскільки змінив адресу проживання. Причин неявки до військкомату на протязі шести років не повідомив.

03.12.19 свідок була присутня під час вручення ОСОБА_5 повістки про виклик його для прибуття до Переяслав Хмельницького ОМВК Київської області 10.12.2019 на 08 год. 00 хв. Дану повістку вручав підполковник ОСОБА_8 , який зі слів свідка, роз`яснив ОСОБА_5 про наслідки неявки. При цьому, про неможливість явки за викликом 10.12.2019, ОСОБА_5 не повідомляв.

Після 03.12.19 ОСОБА_5 до Переяслав Хмельницького ОМВК не з`являвся та 10.12.2019 для подальшого відправлення на збірний пункт до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого відправлення до військової частини для проходження військової служби не прибув.

На запитання захисника ОСОБА_6 свідок повідомила, що не знає, хто формував особову справу призовника ОСОБА_5 та не знає, чи наявний в матеріалах особової справи обвинуваченого його РНОКПП.

Також, ОСОБА_7 відповідаючи захиснику повідомила, що особисто вона та ОСОБА_8 телефонували ОСОБА_5 10.12.19 на його мобільний номер з метою з`ясувати причини неявки до ОМВК, однак не додзвонились. Зауважила, що призовник ОСОБА_5 не повідомляв про неможливість явки в зв`язку із роботою. В своїх показаннях, відповідаючи на запитання ОСОБА_6 , свідок звернула увагу на те, що у випадку зайнятості на роботі, призовник пред`являє повістку роботодавцю, і повідомляє за місцем роботи, що він призваний для проходження на військову службу до лав ЗСУ. Це, зі слів свідка є підставою для його заміни на підприємстві іншим працівником, та ні в якому разі не звільняє призовника від явки за повісткою. Наслідки ж неявки, вказані у самій повістці та додатково були роз`яснені ОСОБА_5 ОСОБА_8 03.12.2019, під час її вручення.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він працює в ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗЕР» інженером монтажником. Знає ОСОБА_5 приблизно рік, оскільки вони працюють на одному підприємстві, керівником якого є ОСОБА_10 . В грудні 2019 року ОСОБА_9 був у відрядженні в Одеській області. 9 грудня до них приїхав ОСОБА_5 .

ОСОБА_9 виїхав до Одеси на службовому автомобілі. Необхідності їхати ОСОБА_5 одразу з ним не було, оскільки фронт робіт та кількість необхідних для цього працівників не було остаточно визначено. На підприємстві монтажні роботи виконують ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Підприємство, на якому вони працюють виконувало договірні зобов`язання, без ОСОБА_5 виконати роботу за договором було не можливо. Додав, що підприємство іноді залучає інших монтажників, але на яких умовах, йому не відомо.

Коли ОСОБА_9 зустрів ОСОБА_5 09 грудня у вечорі (точного часу свідок не пам`ятає), на службовому автомобілі під Одесою, вони поїхали до с. Левенталь Одеської області, де повинні були виконати монтажні роботи, останній повідомив, що йому треба до військкомату та що ОСОБА_5 розмовляв з цього приводу з директором ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗЕР», та той поставив ОСОБА_5 перед вибором: «або роби, або іди служи». Вважає, що можливості замінити монтажників 09.12.2019 не було, оскільки було штормове попередження, а виконувати монтажні роботи з лініями електропередач, можуть лише особи з допуском для таких робіт. Свідок додав, що ОСОБА_5 переживав з приводу виклику до військкомату. 14.12.2019 повернулись після виконання робіт за договором. За час перебування в с. Левеналь, ОСОБА_5 ніхто в присутності свідка не телефонував. Службовим автомобілем працівників було доставлено до м. Біла Церква, Київської області, а звідти всі добирались додому самостійно. Після чого, ОСОБА_9 співпрацював з ОСОБА_13 в березні 2020, та останній повідомив, що «всі питання з військкоматом вирішив».

Свідок ОСОБА_10 в своїх показаннях суду зазначив, що він працює виконавчим директором ТОВ «РЕСЕДВАЙЗЕР», знає ОСОБА_5 з вересня 2019 року. ОСОБА_10 у вересні 2019 приймав на роботу ОСОБА_5 на посаду монтажника верхолаза. Свідок пояснив, що специфікою роботи є постійні відрядження. На запитання прокурора свідок пояснив, що ОСОБА_5 повідомляв, що викликається до військкомату для проходження строкової військової служби, однак на підприємстві був укладений контракт для проведення робіт, які за посадою виконував ОСОБА_5 , та на повідомлення останнього про виклик, ОСОБА_10 йому сказав, щоб ОСОБА_5 виконав роботу та їхав до військкомату. Допуск для проведення робіт ОСОБА_5 поновлював за направленням підприємства, проходячи відповідні курси. Монтажні роботи проводяться трьома особами, якщо однієї з них не має, то роботи не проводяться. Свідок на запитання прокурора додав, що мови про звільнення ОСОБА_5 або примусу до виконання робіт з його боку не було, їхав на виконання роботи добровільно.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що в 2019 році він обіймав посаду заступника військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03 грудня 2019 року він особисто в присутності ОСОБА_7 вручив обвинуваченому повістку. При цьому він ознайомив ОСОБА_5 , із змістом повістки про виклик, щодо прибуття до Переяслав Хмельницького ОМВК Київської області 10.12.2019 о 8:00 год., для подальшого відправлення на збірний пункт до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого відправлення до військової частини для проходження військової служби, роз`яснив ОСОБА_5 його права та обов`язки.

ОСОБА_5 на момент призову досяг призовного віку, за станом здоров`я був придатним для проходження строкової військової служби, та не мав права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 про те, що він відбуває у відрядження, однак ніяких підтверджуючих цю обставину документів, не надав.

10.12.2019 до збірного пункту, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 не прибув.

ОСОБА_5 в суді своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, не визнав та пояснив, що перебуває на обліку в Переяслав Хмельницького ОМВК Київської області. Прийшов до військкомату для отримання реєстраційної довідки, та отримав направлення на проходження медичного огляду. Пройшовши огляд, він отримав повістку про виклик для прибуття до військкомату на 03.12.2019.

03.12.2019 він отримав повістку, щодо прибуття 10.12.2019 до ОМВК для подальшого відправлення до військової частини.

При цьому, ОСОБА_5 в суді вказав, що повідомляв ОСОБА_8 про неможливість прибуття 10.12.2019 та особливості своєї роботи, та ОСОБА_8 зі слів ОСОБА_5 , зобов`язався сам перевірити ці обставини.

10.12.2019 ОСОБА_5 не прибув до Переяслав Хмельницького ОМВК Київської області, оскільки перебував у відрядженні за направленням підприємства, для виконання робіт в Одеській області в с. Лібенталь з 09.12.2019 по 14.12.2019.

На запитання суду ОСОБА_5 пояснив, що з моменту проходження медичної комісії за направленням військкомату до отримання ним повістки 03.12.2019 минуло більше одного місяця. Пояснити, що завадило завчасно повідомити керівництво підприємства про отримання повістки до військкомату, для проходження військової служби, ОСОБА_5 не зміг. Також ОСОБА_5 не зміг пояснити, чому знаючи про відрядження пов`язане з його роботою заздалегідь, знаючи про неможливість його замінити на іншим працівником, не надав військовому комісару (його заступнику) підтверджуючих документів.

Прокурором долучені та досліджені в судовому засіданні наступні письмові докази.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №0000004 від 03.01.2020; рапорт ДОП про перевірку матеріалів про вчинення кримінального правопорушення; заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення на підтвердження реєстрації події кримінального правопорушення;

Облікову картку призовника ОСОБА_5 на підтвердження факту придатності призовника до проходження військової служби та перебуванні його на обліку у військкоматі.

Також, облікова картка містить фотокопію розписки ОСОБА_5 та її оригінал про явку для відправлення на збірний пункт, з підписом останнього про одержання повістки (а.с.87-88).

Постанову про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 11.01.2020, якою вказаний вище оригінал розписки визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження.

Витяг з Наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № НОМЕР_1 про призов громадян на строкову військову службу восени 2019 року, щодо оголошення призову.

Також прокурором додані документи, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема: фотокопію паспорта ОСОБА_5 , довідку про реєстрацію місця проживання на підтвердження юрисдикційного відношення обвинуваченого до територіальності Переяслав Хмельницького ОМВК, вимогу про судимість, з якої вбачається, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався; довідки лікарів нарколога та психіатра про відсутність ОСОБА_5 на обліку у цих лікарів; довідка Переяслав Хмельницької міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості про те, що ОСОБА_5 не перебуває на обліку в даному закладі;

Натомість, згідно відповіді на запит слідчого, військовим комісаром Переяслав Хмельницького ОМВК дана відповідь №40 від 10.01.2020 про те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на військовому обліку призовників з 20.01.2011 року (а.с. 97).

Захисником обвинуваченого додано в якості доказів адвокатський запит, в порядку статті 95 КПК України, та відповідь військового комісара Переяслав Хмельницького ОМВК №670 від 20.03.2020 про те, що ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗОР» не надав до військкомату іменного списку призовників згідно постанови КМУ «Про затвердження Порядку організації ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» № 921 від 07.12.2016. ОСОБА_5 не повідомляв посадових осіб Переяслав-Хмельницького ОМВК про місце роботи та посаду. Факт неприбуття ОСОБА_5 до Переяслав Хмельицького ОМВК для відправлення на збірний пункт зафіксовано в книзі протоколів призовної комісії. Та, щодо повідомлення працівниками Переяслав Хмельницького ОМВК органів поліції про даний факт та дачі відповідних пояснень. Додані витяги з протоколів призовної комісії якими підтверджується придатність до проходження військової служби ОСОБА_5 , та неявка його до військкомату 10.12.2019.

Також, адвокатом ОСОБА_6 доданий наказ №12-к про прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду верхолаза в ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗОР» від 22.10.2019 (фотокопія); наказ №25-В директора ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗОР» ОСОБА_10 від 02.12.2019 про відрядження персоналу (фотокопія), згідно якого ОСОБА_5 з 03.12.2019 по 13.12.2019 відряджений для виконання робіт в с. Лібенталь, Одеської області. Додано фотокопію ухвали про надання тимчасового доступу до речей і документів від 29.01.2020 та інформіцію отриману слідчим за даною ухвалою. Ці документи додані захисником на підтвердження того, що ОСОБА_5 дійсно працював на підприємстві ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗОР», був відряджений до Одеської області і 10.12.2019 перебував саме там.

Додані захисником ОСОБА_6 фотокопії документів: наказ про прийняття на роботу ОСОБА_5 № 4-к від 28.12.2019, посвідчення про проходження навчань з безпеки від 30.01.2020, посвідчення фахівця ОСОБА_5 від 17.01.2020, суд приймає до уваги, як підтвердження того, що ОСОБА_5 дійсно проходив навчання та підвищував кваліфікацію, працюючи на підприємстві ТОВ «РЕС ЕДВАЙЗОР», однак дана інформація лише характеризує ОСОБА_5 , як сумлінного працівника, що також підтверджується службовою характеристикою, але жодним чином не доводить та не спростовує факту ухилення ОСОБА_5 від проходження строкової військової служби.

Додані захисником ОСОБА_6 фотокопії докумнетів: фотокопія постанови про відмову в погодженні повідомлення про підозру від 16.01.2020, рапорт заступника начальника слідчого відділу від 10.12.2019, в яких посадові особи поліції та прокуратури на певному етапі не вбачали підстав в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, свідчать про певну юридичну позицію цих посадових осіб, та носять інформативний харктер, та не можуть бути враховані, як докази невинуватості особи у вчиненні кримінально караного діяння.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, у вчиненні кримінального проступку, вина ОСОБА_5 в судовому засіданні доведена показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо вручення повістки та підтверджена оригіналом розписки про вручення повістки про явку до військкомату для відправлення на збірний пункт з особистим підписом обвинуваченого.

Також, судом враховані показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в контексті можливості у обвинуваченого явитись до військкомату, відсутності примусу з боку роботодавця щодо виконання робіт, а також тієї обставини, що ОСОБА_5 повернувся з відрядження 14.12.2020 та мав можливість із запізненням, але прибути до Переяслав Хмельницькьго ОМВК, однак не зробив цього.

В ситуації, що досліджується судом, має місце ухилення від призову на строкову військову службу, тобто в невиконання загального обов`язку відбувати військову службу, покладеного на громадян України ст. 65 Конституції України.

Так, згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба у Збройних Силах України є державною службою особливого характеру, яка пов`язана із захистом Вітчизни.

Одним із видів військової служби закон передбачає строкову військову службу, на яку відповідно до п. 5 ст. 2 наведеного Закону в мирний час призиваються придатні до неї за станом здоров`я і віком громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправки у військову частину виповнилося вісімнадцять років.

Відповідно до п.п. 10, 11 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» У разі неявки призовника без поважних причин за викликом районного (міського) військового комісаріату на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом. Поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений військовим комісаріатом, які підтверджені відповідними документами, визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.

Тобто, ухилення від строкової військової служби має місце у випадку, коли особа, яка отримала повідомлення (повістку) про призов, не з`являється без поважних причин до призовного пункту в строки, зазначені у повідомленні, або хоча і не отримала повідомлення, але знає про призов і не з`являється до призовного пункту протягом місяця.

Частиною 8 статті 15 цього Закону визначено, що у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України;

Керівники підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування та форм власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття громадян призовного віку до призовних дільниць.

Доводи захисника ОСОБА_6 про поважність неявки до військкомату ОСОБА_5 з посиланням на інші обставини, які позбавляють його можливості прибути, як-то виключна зайнятість по роботі, не пояснюють неможливості явки Кононенко до Переяслав Хмельницького ОМВК після прибуття з відрядження. Та жодним чином не пояснює причин, з яких ОСОБА_5 взагалі не прибував до військкомату з 2013 по 2019 роки.

Тобто, ОСОБА_5 знав про призов, але не бажав виконувати свій обов`язок. Мотиви які наводить обвинувачений та його захисник, не мають значення для кваліфікації, але враховуються судом в контексті ступеня суспільної небезпечності ухилення.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 335 КК України, як ухилення від призову на строкову військову службу.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, яке полягає у не визнанні своєї вини; характеристику на обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він працює, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Відтак, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 335 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ст. 335 КК України, а саме: у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, а саме його вік, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, з досудової доповіді вбачається, що ОСОБА_5 має «середній» рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та «низький» рівень ризику небезпеки для суспільства. Виправлення ОСОБА_5 без застосування до нього покарання у виді позбавлення або обмеження волі, в його випадку можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів. ОСОБА_5 працює, та позитивно характеризується за місцем роботи, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання, з встановленням іспитового строку, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 335 КК України та призначити йому покарання за ст. 335 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - оригінал розписки про отримання повістки для прибуття до призовної дільниці та відправки на Київський обласний збірний пункт призовника строкової військової служби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 11.01.2020 року визнана речовим доказом та знаходиться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1