ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/427/21 Справа № 199/6365/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000183 від 27 лютого 2019 року, за апеляційними скаргами ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та прокурора у кримінальному провадженні Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Тейково Іванівської області Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Судом визнано доведеним, що 27 лютого 2019 року приблизно о 04 годині 51 хвилині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Subaru Outback» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.02.2018 належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , здійснював рух по вологому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Маршала Малиновського з боку мосту №2 через річку Дніпро у напрямку Мерефо-Херсонського мосту м. Дніпро, перевозячи у якості пасажирів на передньому пасажирському місці ОСОБА_11 , та на задніх пасажирських місцях ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Під час руху по проїзній частині вул. Маршала Малиновського, яка пролягає по території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпро, водій ОСОБА_7 , не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, внаслідок чого приблизно о 04 годині 51 хвилині 27.02.2019 на вул. Маршала Малиновського у м. Дніпро втратив контроль над керуванням автомобіля «Subaru Outback» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в некерованому стані виїхав на тротуар праворуч за напрямком свого руху, де передньою частиною автомобіля «Subaru Outback» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на стовп без номера, розташований на відстані 27 м від електроопори №1/1302 по напрямку від Мерефо-Херсонського мосту м. Дніпро до мосту №2 через річку Дніпро.
Своїми діями водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 12.1. Правил дорожнього руху України. Порушення п.12.1.Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 ,знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Невиконання водієм ОСОБА_7 , п. 12.1. Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 спричинено наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді перелому правої скроневої кістки із розповсюдженням на основну кістку, забій головного мозку із геморагічним просякненням у кіркових відділах правої скроневої долі, епідуральна гематома правої тім`яної ділянки із ознаками грубої компресії кіркових відділів, скальпована рана у правій тім`яній ділянці, які кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Обвинувачений вказує на те, що суд, поклавши в основу вироку відеозапис ДТП, не звернув увагу на ті обставини, що походження компакт-диску, на якому він міститься невідоме та в матеріалах провадження відсутні відомості про його отримання органами досудового розслідування в установленому КПК України порядку. Поряд із цим, суд не надав оцінки тим обставинам, що цей запис є копією та встановити технологічні властивості відеограми через це неможливо. На переконання обвинуваченого, наведені обставини роблять доказ недопустимим та виключають можливість посилання на нього у вироку. З огляду на те, що цей запис було покладено в основу висновку експерта № 11/6.1/10.1/540/541 від 04 липня 2019 року, обвинувачений вважає недопустимим доказом і її. Також ОСОБА_7 вважає недопустимим висновок експертизи № 11/10.1/212 від 13 березня 2019 року. На переконання обвинуваченого, фактично експертом були досліджені дані, зазначені в ухвалі та клопотанні слідчого, оскільки відомості про дослідження інших наданих експерту матеріалів описова частина експертизи не містить. Що стосується висновку експерта № 144/к від 07 травня 2019 року, то і він з позиції захисту є недопустимим. ОСОБА_7 звертає увагу на те, що матеріали провадження містять висновок № 1099-е від 11 квітня 2019 року, яким встановлено наявність у потерпілого тілесних ушкоджень середньої тяжкості. За цих умов, експертиза № 144/к фактично є повторною, в той час як відомості про необхідність її призначення з метою усунення протиріч з первинною матеріали провадження не містять. Наведені обставини ставлять під сумнів й дотримання порядку проведення повторної експертизи. Окрім цього, обвинувачений звертає увагу на те, що експертом досліджувались лише копії медичних документів. Серед іншого, ОСОБА_7 вважає, що в основу вироку були покладені суперечливі показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які, зокрема, змінювались протягом кримінального провадження. Що стосується покарання, то воно, на думку обвинуваченого, є несправедливим. ОСОБА_7 вважає, що суд помилково визнав його каяття уявним. При цьому, суд не врахував тих обставин, що потерпілий добровільно сів до автомобіля під керування особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений вважає, що з огляду на обставини провадження суд мав достатні підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий, якими призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 3 роки.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, ухвалюючи вирок, суд не надав оцінки тим обставинам, що злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, а також не врахував те, що ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік, швидку допомогу не викликав. Окрім цього, прокурор зазначає, що ОСОБА_7 притягався до відповідальності за насилля в сім`ї, що не відповідає наданій йому позитивній характеристиці.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинувачення, обвинуваченого, його захисників та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого його кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча повністю і не визнав свою вину, проте причетність до ДТП не заперечував та вказав на те, що після його скоєння він вийшов із автомобіля, разом із ОСОБА_11 витяг потерпілого ОСОБА_13 після чого разом із ОСОБА_12 пішов у аптеку, яка виявилася зачиненою. При цьому, обвинувачений зауважив, що швидку допомогу він не викликав тому, що розрядився телефон, а до поліції після ДТП він не з`явився, оскільки їхав у таксі де знепритомнів;
- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який достеменно події ДТП пригадати не зміг, однак зазначив, що претензій до ОСОБА_7 матеріального та морального характеру не має, заподіяну шкоду йому відшкодовано;
- показаннями свідка ОСОБА_11 - власника авто «Субару», який вказав на те, що разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 і ОСОБА_10 вживали у кафе горілку та пиво, після чого вони всі разом сіли до машини, ОСОБА_7 - за кермо, він - переднє пасажирське сидінні, ОСОБА_12 - за ним, а потерпілий ОСОБА_10 - за ОСОБА_7 , а під час руху в`їхали у стовп;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка надала пояснення аналогічні за змістом тим, що надав свідок ОСОБА_11 ;
- показаннями свідка ОСОБА_14 - офіціанта у кафе, де вживали алкогольні напої ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , яка вказала на те, що ОСОБА_7 дійсно вживав алкогольні напої, у нього була млява мова, вів себе агресивно. При цьому, свідок засвідчила, що за кермо автомобіля сів ОСОБА_7 ,чоловік похилого віку і жінка сиділи позаду, а хлопець з їх компанії сів з боку від водія;
- показаннями свідка ОСОБА_15 - бармена у кафе, яка надала пояснення аналогічні за змістом тим, що надала свідок ОСОБА_14 та підтвердила, що цей свідок обслуговувала компанію. При цьому, свідок зазначила, що особисто наливала ОСОБА_7 алкогольні напої, коли він сидів на барній стійці, та у нього були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода та дуже веселий настрій;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який вказав на те, що раніше знайомий йому ОСОБА_7 зателефонував йому у нічний час о 04.50 та попрохав викликати швидку. Він приїхав, допомагав свідку ОСОБА_11 грузити автівку на евакуатор, більше нікого на місці ДТП не було. Про обставини ДТП він дізнався зі слів власника авто та обвинуваченого. Крім вказаного, свідок пояснив, що при погрузці авто на евакуатор, після ДТП, він особисто перерізав гальмівний шланг;
- показаннями свідка ОСОБА_17 - сідчого у кримінальному провадженні, який засвідчив, що при виїзді на місці було зафіксовано авто зі значними пошкодженнями. В подальшому він оглянув місце ДТП, встановив свідків та знайшов понятих. Під час проведення огляду був присутній слідчій та поняті, у присутності яких вилучено подушку безпеки, складено схему та протокол огляду даного ДТП. Протокол складався на місці події, який підписали поняті на першому та на останньому листі. Також вони були ознайомлені зі схемою. ОСОБА_7 на місці події не було. Розшук водія здійснювала слідчо-розшукова група за допомогою свідків. ОСОБА_11 дозволив оглядати своє авто у його присутності. Щодо погодніх умов, то було холодно та трішки асфальт був вологий. Авто контактувало з однією з електроопор, так як пошкодження були на транспортному засобі, а саме: була пошкоджена передня права частина, недалеко від авто знаходилося скло та бампер. Прив`язку вони робили до статичного об`єкту електроопори, на якій були наявні сліди контактування авто та електроопори, також сліди були на бордюрі. Перший огляд події був безпосередньо у цей день, потім було здійснено ще один огляд. Місце події було вказано у протоколі. Для експертизи використовувалися всі матеріали справи;
- показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 - понятих під час проведення огляду місця ДТП, які надали пояснення щодо зазначених у протоколі даних;
- поясненнями спеціаліста ОСОБА_20 , який підтвердив факт складання ним фото таблиці, що міститься у матеріалах кримінального провадження. При цьому спеціаліст пояснив, що виявлення та вилучення слідів, речових доказів, фіксування цих дій є його посадовими обов`язками. В протоколі огляду місця ДТП міститься його підпис на першій та останній сторінці, це означає, що він був присутній при складанні протоколу огляду місця події. Додатки до протоколу формує слідчій. Фотоапарат використовувався для виготовлення фото. Як вказав ОСОБА_20 , фототаблицю він передав слідчому того ж дня. Зображення 9 складено невірно, а саме авто стоїть з правої сторони, а він зазначив, що з лівої. Зображення 11,12 допущено ту ж саму помилку, яка не є суттєвою. Також спеціаліст повідомив, що він не допомагав слідчому проводити заміри, проте був присутній під час проведення замірів, які проводили слідчий разом з понятими, після чого він ознайомився та поставив свій підпис. Протокол огляду місця ДТП було складено вірно та його зміст оголошено всім учасникам;
- інформацією, наданою на запит суду від КП «Обласний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради №18 від 08.01.2020, згідно з якою ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проходив медичний огляд 27.02.2019 о 06.30 на стан сп`яніння, результат приладу Alcotest склав 0,86 ‰ та 0.83 ‰ алкоголю у видихаємому повітрі. Алкоголь крові склав 1.10 ‰, алкоголь сечі 1.46‰.;
- довідкою №13 від 13.01.2020 виданої МОЗ України ДОЗ облдержадміністрації КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І. Мечнікова» м. Дніпро, 27.02.2019 до приймально-діагностичного відділення надійшов ОСОБА_10 результат алкогольного сп`яніння становив - 2.655 ‰;
- протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 27.02.2019, яким за участю понятих було зафіксовано ділянку дороги та складено схему ДТП з фото таблицею, а саме проїзна частина по вулиці М.Малиновського біля електроопори №1302 де відбувся виїзд автомобіля «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_1 за межі проїзної частини. Пошкодження дорожнього покриття відсутні. Дорожнє покриття призначено для руху у двох напрямках. Дорожня розмітка 1.2 ПДР. Видимість необмежена. Локалізація пошкоджень на транспортному засобі: на транспортному засобі «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_1 сліди деформації в передній частині кузова, відсутній передній бампер, права передня фара, підкрилок, деформований капот, передні колесні диски деформовані, тріщина на лобовому склі, відсутнє бокове скло у задній правій двері. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_11 ;
- протоколом огляду від 01.03.2019, згідно з яким в присутності понятих у приміщенні ресторану «Мафія» по вул. В. Мономаха в м. Дніпрі на DVD R диск «Videx» було записано 16 відеофайлів за 27.02.2019 та роздруковано два чеки під номерами 189 та 190, які вилучено та долучено до матеріалів провадження. Зокрема вилучені чеки містять найменування алкогольних напоїв;
- висновком експерта № 11/10.1/212 від 13.03.2019, згідно з яким в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Subaru Outback», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «SUBARU OUTBACK» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п. 12.1 ПДР України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх. Дії водія автомобіля «SUBARU OUTBACK» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , при заданому механізмові події, не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням події даної;
- висновком експерта №1254-19 від 22.04.2019, згідно з яким на момент огляду робоча гальмова система автомобіля «SUBARU OUTBACK» р/н НОМЕР_1 перебувала в технічно несправному, непрацездатному стані з причини пошкодження гнучкого гальмового шлангу правого переднього колеса. До ДТП робоча гальмова система автомобіля «SUBARU OUTBACK» р/н НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані. На момент огляду рульове керування автомобіля «SUBARU OUTBACK» р/н НОМЕР_1 перебувало в технічно несправному, непрацездатному стані через деформації його передньої частини наслідком якого сталися деформації правої рульової тяги та маточини правого переднього колеса. Несправність рульового керування автомобіля «SUBARU OUTBACK» р/н НОМЕР_1 носить аварійний характер та виникла в результаті ДТП. До ДТП рульове керування автомобіля «SUBARU OUTBACK» р/н НОМЕР_1 перебувало в працездатному стані;
- показаннями експерта ОСОБА_21 , який підтримав повністю складений ним Висновок №1254-19 від 22.04.2019, та пояснив, що він досліджував авто СУБАРУ. До ДТП гальмівна система цього авто перебувала у справному стані, пошкодження шлангу виникло після ДТП внаслідок перерізання ножем гальмівного шлангу. Всі пошкодження виникли в результаті ДТП, права тяга авто була пошкоджена, праве колесо взагалі було відокремлено на час дослідження, так рульова тяга правої частини була пошкоджена в наслідок ДТП, має зв`язок через рульове колесо. Дані пошкодження утворилися в результаті зіткнення автомобіля з бордюром, а потім з електроопорою. Також сталося руйнування підвіски авто, як наслідок руйнувалася тяга, контакт з каменем та електроопорою це один і той же механізм. Свідок підтвердив, що на 4 аркуші експертизи мається помилка з приводу лівого-правого, однак ця помилка технічна і на кінцевий висновок не впливає;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.03.2019, згідно з яким на території КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. Мечникова» при ознайомленні з документами було встановлено: історію хвороби, медичну картку стаціонарно хворого на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно опису речей і документів від 22.03.2019, були вилучені, історія хвороби медична картка стаціонарно хворого на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ком пакт диск з рентген знімками;
- супровідним листом КЗ «ДСШМД» ДОР №144 від 27.02.2019, згідно з яким за викликом №144 прийнятим о 05.06 год. 27.02.2019 було доставлено невідомого з вул. М. Малиновського, з попереднім діагнозом: відкрита черепна мозкова травма, забій головного мозку, кома, закрита травма грудної клітини, отриманих в результаті ДТП як пасажир;
- листком призначень №Э1481, згідно з яким у якому хворого було визначено як невідомою особою чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому діагностовано відкриту черепно мозкову травму, забій головного мозку 3 ст., епідуральний згусток праворуч, перелом кісток склепіння та основи черепа;
- оглядом завідуючого відділенням НХО №2 від 07.03.2019, згідно з яким пацієнт ОСОБА_10 1952 року народження, знаходився на лікуванні у НХВ №2 з 27.02.2019 по 07.03.2019 з діагнозом: Тяжка відкрита проникаюча черепно мозкова травма, забій головного мозку 3 ст., епідуральний згусток справа, перелом кісток склепіння та основи черепу, пневмоцефалія, скальпована рана голови;
- висновком №144/к від 07.05.2019 судово-медичної експертної комісії КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, згідно з яким:
У ОСОБА_10 , 1952р.н. виявлено наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді перелому правої скроневої кістки із розповсюдженням на основну кістку, забій головного мозку із геморагічним просякненням у кіркових відділах правої скроневої долі, епідуральна гематома правої тім`яної ділянки із ознаками грубої компресії кіркових відділів, скальпована рана у правій тім`яній ділянці.
Дані тілесні ушкодження утворилися незадовго до надходження пацієнта до стаціонару та не суперечать часу дорожньо-транспортної пригоди вказаному в анамнезі захворювання.
Тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого твердого предмета (предметів). Індивідуалізуючі ознаки травмуючого предмета у вигляді певних морфологічних особливостей в наданій медичній документації не зафіксовані.
Черепно-мозкова травма у вигляді перелому правої скроневої кістки із розповсюдженням на основну кістку, забій головного мозку із геморагічним просякненням у кіркових відділах правої скроневої долі, епідуральна гематома правої тім`яної ділянки із ознаками грубої компресії кіркових відділів, скальпована рана у правій тім`яній ділянці кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.
Видається можливим утворення всього комплексу зафіксованих у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень за механізмом травми в салоні транспортного засобу (тип кузова універсал), тобто внаслідок травматичного контакту голови постраждалого із елементами (частинами) салону;
- поясненнями голови комісії ОСОБА_22 , який повністю підтримав складений комісійно за його участі Висновок №144/к від 07.05.2019, та вказав на те, що при проведенні вищезазначеної експертизи у потерпілого ОСОБА_10 було виявлено відкритий перелом. Наявність у ОСОБА_10 перелому експертом було підтверджено, стан був розпізнаний як коматозний, кома 2 ступеню, забій головного мозку, всі ці стани відносяться до станів загрозливих для життя;
- поясненнями спеціаліста ОСОБА_23 , яка працює асистентом кафедри променевої діагностики Запорізької академії післядипломної освіти, яка підтвердила свій консультативний висновок, який вона надавала в межах проведення комісійної експертизи, за результатами якої було складено 07.05.2019 Висновок №144/к. Даний консультативний висновок міститься в матеріалах даного кримінального провадження (том №2 а.с.99-100) полягав у тому, що : «Для визуализации и описания предоставлены КТ - изображения головного мозга, костей черепа, параназальных синусов пациента Неизвестный, от 27.02.2019г. Отмечается эпидуральная Гематома правой теменной области, размером 27мм- 7мм-34мм с признаками грубой компрессии корковых отделов. Отмечаются згустки крови в левой половине охватывающей цистерны, препонтинной цистерны. Определяется очаг ушиба с геморрагическим пропитыванием в корковых отделах правой височной доли, неправильной формы, размером 45мм-8мм-9мм. Отмечается линия перелома в правой височной кости, распространяющаяся на основную кость. Отмечается выраженное утолщение мягких тканей правой лобной, височной областей. Все изменения соответствуют острой травме.»;
- висновком експерта №11/6.1/10.1/540/541 від 04.07.2019 , складеного експертом ОСОБА_24 , згідно з яким відповідно до наданої на дослідження відеофонограми «К-182.360_1 ТС Vavulon_.mp4», середня швидкість автомобіля «Subaru Outback», з моменту знаходження передньої частини автомобіля «Subaru Outback» на рівні електроопори № 4 до моменту його знаходження на рівні електроопори № З (нумерація електроопор відповідно до схеми до протоколу огляду місця події від 29.05.2019), становить 53,9.. .60,5 км/год.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Subaru Outback» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху.
При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Subaru Outback» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Технічна можливість запобігти вказаній ДТП для водія автомобіля «Subaru Outback» ОСОБА_7 визначалась виконанням ним вимог п. 12.1 Правил Дорожнього руху і для нього не було будь яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати;
- поясненнями експерта ОСОБА_24 , який у судовому засіданні підтримав складений ним Висновок №11/6.1/10.1/540/541 від 04.07.2019;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.07.2019 в присутності понятих, свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона знає обставини ДТП, яка мала місце 27.02.2019 року по вул. М. Малиновського в м. Дніпрі, та вказала, що в момент ДТП вони разом із потерпілим сиділи на задньому сидінні авто, ОСОБА_11 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_7 був за кермом;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2019, згідно з яким в присутності понятих, свідок ОСОБА_11 пояснив, що він знає обставини ДТП, яка мала місце 27.02.2019 по вул. М. Малиновського в м. Дніпрі, та вказав, що в момент ДТП він сидів на передньому пасажирському сидінні авто, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 сиділи на задньому пасажирському сидінні, а за кермом автомобіля перебував ОСОБА_7 , якому він перед наїздом на електро опору говорив, що треба гальмувати перед поворотом;
- відеозаписами подій 27.02.2019 із кафе «Мафія» та відео з місця ДТП за участі автомобіля «Subaru Outback» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що факт скоєння обвинуваченим ДТП є очевидним, його засвідчили свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та визнав й сам обвинувачений. Поряд із цим, зазначені свідки, а також свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вказали на обставину перебування під час скоєння ДТП ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, висновками експертів підтверджено обставину технічної справності автомобіля, встановлено невідповідність дій обвинуваченого п. 12.1 ПДР, порушення яких перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, а також визначено ступінь тяжкості та механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень, який обставинам провадження не суперечить.
Щодо доводів захисту про недопустимість доказів у кримінальному провадженні через порушення порядку їх збирання, то вони не заслуговують на увагу.
Так, обґрунтовуючи свої вимоги про скасування вироку, ОСОБА_7 посилається на недопустимість запису події ДТП, через відсутність у матеріалах провадження доказів його отримання.
Між тим, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що відеозапис ДТП було отримано оперативним підрозділом під час виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40 КПК України, про що свідчить постанова слідчого від 27.02.2019 (т. 2, а.с. 20-22).
Слід зазначити, що у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 317 КПК України, документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).
Згідно з частиною другою цієї статті, після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.
Виходячи з наведених вимог закону, прокурор самостійно визначає обсяг доказів обвинувачення, які мають бути досліджені під час судового розгляду. При цьому, право на витребування додаткових відомостей залишається за стороною захисту.
З матеріалів провадження вбачається, що стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, після закінчення досудового розслідування було надано доступ до його матеріалів в повному обсязі, що зафіксовано у протоколі від 31.07.2019 (т. 1, а.с. 118-122).
Водночас, прокурором до суду було надано лише ті докази, які на його думку, обґрунтовують винуватість ОСОБА_7 . Так, колегією встановлено, що прокурором було надано для дослідження лише постанову слідчого від 27.02.2019 та диск з відеозаписом події ДТП (т. 2, а.с. 20-22).
У судовому засіданні від 10.10.2019 (т. 1, а.с 98-100) судом було оголошено зазначену постанову та переглянуто відеозапис. Разом із цим, жодних клопотань про визнання недопустимим зазначеного запису та необхідність дослідження доказів на підтвердження законності його отримання стороною захисту заявлено не було.
Вирішуючи питання про можливість перевірки допустимості зазначеного доказу судом апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з того, що у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, лише за клопотанням учасників судового провадження за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
З наведених обставин у суду відсутні підстави визнати недопустимими докази, а саме сам відеозапис ДТП, а також висновок експерта № 11/6.1/10.1/540/541 від 04.07.2019, в основу якого було покладено цей запис.
Суд звертає увагу на те, що сумніви стосовно недопустимості цього висновку з мотивів використання експертом недопустимого доказу у сторони захисту під час судового розгляду не виникало та клопотань про необхідність призначення повторної заявлено також не було.
Що стосується доводів захисту про недопустимість висновку експертизи № 11/10.1/212 від 13.03.2019, то і вони не заслуговують на увагу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що описова частина експертизи не містить відомостей про дослідження всіх матеріалів провадження, в тому числі й тих, що вказують на відсутність свідчень щодо швидкості руху, медичних даних про стан сп`яніння, підтвердження технічного стану автомобіля. На переконання ОСОБА_7 , експертом фактично було досліджено лише дані, зазначені в ухвалі суду.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, є лише припущенням обвинуваченого. З матеріалів провадження вбачається, що дослідження проведено на підставі ухвали слідчого судді та експертом визнано надані докази достатніми.
Таким чином, жодних об`єктивних даних, які б вказували на неповноту дослідження матеріали провадження не містять. В свою чергу, ОСОБА_7 посилається на недопустимість доказу, проте не наводить конкретних даних, які не були відомі експерту, однак могли істотно вплинути на його висновки.
Більш того, невідповідність дій обвинуваченого п. 12.1 ПДР встановлено й висновком експерта № 11/6.1/10.1/540/541 від 04.07.2019.
Надаючи оцінку доводам обвинуваченого про недопустимість висновку № 144/к від 07.05.2019, яким встановлено тяжкість завданих потерпілому внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, суд зазначає наступне.
Так, в апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що зазначена експертиза фактично є повторною, однак рішення про її призначення не виносилось. При цьому, експертом досліджувалась лише медична документація.
На переконання колегії суддів наведені обставини підстав для визнання доказу недопустимим не дають.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи, зокрема, щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Судома апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні проведено дві експертизи - №1099е від 11.04.2019, якою встановлено наявність у потерпілого тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та № 144/к від 07.05.2019, якою встановлено наявність тяжких.
Водночас, під час судового розгляду, судом надано перевагу останньому висновку. Мотивуючи своє рішення, суд керувався показаннями експерта ОСОБА_25 , а також спеціалістів ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які засвідчили, що при дослідженні медичних документів та складанні висновку № 1099е від 11.04.2019 не було помічено ознак перелому скроневої кістки, наявність якого було встановлено під час складання висновку № 144/к від 07.05.2019.
Таким чином, з огляду на те, що допитані у судовому засіданні спеціалісти ОСОБА_26 та ОСОБА_27 не підтвердили свого консультативного висновку, який вони надавали експерту ОСОБА_25 щодо середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 , суд не знайшов підстав визнати висновок №1099е від 11.04.2019 належним доказом.
Разом із цим, суд визнав належним та допустимим доказом висновок № 144/к від 07.05.2019. Мотивуючи своє рішення, суд посилався, зокрема, на показання голови комісії ОСОБА_22 та спеціаліста ОСОБА_23 , якими підтверджено цей висновок та надано вичерпні пояснення щодо виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду, наведеними у вироку.
На переконання суду апеляційної інстанції, у вироку наведено докладні мотиви неврахування одних доказів та надання переваги іншим, а тому сумніви щодо обґрунтованості висновків суду у колегії суддів відсутні.
Що стосується доводів захисту про порушення порядку призначення експертизи, то вони також не заслуговують на увагу.
Суд звертає увагу на те, що кримінальним процесуальним законом визначено загальні підстави та порядок призначення експертиз. При цьому, поняття додаткових, повторних, комісійних та комплексних експертиз визначено лише Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.98, якими і керується експерт під час проведення досліджень.
З матеріалів провадження вбачається, що у кримінальному провадженні було проведено дві експертизи, якими визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, що законом не заборонено.
У відповідності з вимогами ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:
1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;
2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509цього Кодексу;
3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом усунено суперечності двох експертиз.
За цих умов, вважати порядок призначення експертиз порушеним колегія суддів не може та погоджується з констатованою судом відсутністю потреби у призначення додаткової.
Щодо доводів захисту про те, що свідки надавали протилежні показання під час досудового розслідування, то вони не заслуговують на увагу, оскільки суд у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Більш того, допитані судом свідки засвідчили обставину перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, а також відеозаписом з кафе ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З урахуванням наведеного, доводи обвинуваченого про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону колегія суддів розцінює як необґрунтовані та при цьому не вбачає підстав визнати висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі ОСОБА_7 , за доводами обвинуваченого та прокурора, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, наведених вимог закону судом враховано не було.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому основне та додаткове покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у лікарів нарколога-психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем роботи у ТОВ «ЦЕНТР» на посаді охоронця станом на 26.04.2018 характеризувався з позитивної сторони, заподіяна потерпілому ОСОБА_10 шкода відшкодована повністю родичами ОСОБА_7 .
В якості обставин, що обтяжують покарання, суд фактично визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання, судом встановлено не було.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у достовірності встановлених судом відомостей. Водночас, оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Відтак, на переконання колегії суддів, суд хоча і посилався у вироку, проте не взяв до уваги позицію потерпілого ОСОБА_10 , який просив призначити покарання на розсуд суду та заявив про відсутність у нього моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_7 .
Поряд із цим, колегія суддів вважає, що суд не врахував й щире каяття обвинуваченого.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 визнав обставину скоєння ДТП, щиро розкаявся, на що вказує повне відшкодування ним збитків потерпілому, та заперечував лише факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, через суперечливість висновків, якими її визначено.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що вони є такими, що в силу вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на наведені вимоги закону, враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, передбачені ст. 66 КК України, а також дані про особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, а також на утриманні якого перебуває малолітня дитина, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, встановивши максимальний іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На переконання суду апеляційної інстанції, таке покарання відповідатиме його меті, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.
Водночас, колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, від відбування якого ОСОБА_7 в силу вимог ст. 75 КК України звільнено бути не може.
За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи ОСОБА_7 про суворість призначеного судом покарання та не погоджується з доводами прокурора про його м`якість.
Ті обставини, що обвинувачений місце ДТП покинув та самостійно швидку допомогу не викликав хоча і мають місце, проте зумовлені поганим самопочуттям останнього, який пояснив, що пішов до аптеки з метою придбання ліків для себе та потерпілого. До того ж свідок ОСОБА_29 засвідчив, що в нічний час йому дійсно телефонував ОСОБА_30 та просив викликати швидку, що він і зробив та приїхав за його проханням на місце ДТП з метою надання допомоги, що не заперечувалось під час судового розгляду учасниками провадження. Наведені обставини спростовують доводи прокурора щодо самоусунення обвинуваченого ОСОБА_7 від надання допомоги та вказують на об`єктивність причин, що перешкодили йому надати цю допомогу безпосередньо.
Щодо доводів прокурора про те, що обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності за насилля в сім`ї, що спростовує дані про його позитивну характеристику, то вони не заслуговуються на увагу, оскільки не підтверджені відповідним судовим рішенням.
Суд звертає увагу на те, що матеріали провадження містять витяг про звернення із заявою про вчинення домашнього насильства (т 2, арк.пр. 75), проте даних про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку відсутні. Не були вони надані для дослідження й під час апеляційного розгляду.
При цьому, дані про наявність заяви суттєво вплинути на висновки суду не можуть та не мають переваги над іншими встановленими судом даними, що характеризують обвинуваченого виключно з позитивної сторони.

Отже, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити частково.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4