"16" серпня 2021 р. Справа № 363/3419/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року слідчий суддя Вишгородський районний суд Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в рамках кримінального провадження № 0000907, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Київської області, громадянка України, українка, заміжня, офіційно не працює, проте не офіційно працює найманим працівником на фермі, має середню освіту, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судима,
ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2021 року слідчим суддею отримано вказане клопотання, яке відповідає вимогам статті 184 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що групою слідчих відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000907 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Встановлено, що 14 серпня 2021 року близько 21:20, більш точний час в ході досудового слідства не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, які в неї склалися із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки вирішила спричинити останньому тілесні ушкодження.

У подальшому, того самого дня близько 21:23 ОСОБА_4 , з метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу направленого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , у веранді житлового будинку взяла в руки кухонний ніж, з яким вийшла на територію подвір`я, вказаного вище домоволодіння та за допомогою останнього нанесла один удар в область живота потерпілого ОСОБА_4 , чим своїми умисними, протиправними діями, спричинила останньому тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани з проникненням в черевну порожнину, з пошкодження печінки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

15 серпня 2021 року о 03: 05 ОСОБА_4 , в порядку пункту 2 частини першої 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Цього самого дгня о 12:40 хв. ОСОБА_4 , за погодженням із процесуальним керівником прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 121 КК України, таким чином остання обґрунтовано підозрюється у спричинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до санкції частини першої статті 121 КК України, по якій ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим відповідно до частини п`ятої статті 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучено до клопотання.

В обґрунтування доводів щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України слідчим зазначено про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме:

підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, не має постійного місця роботи, а тому під тяжбою отримання покарання, вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження;

підозрювана ОСОБА_4 може негативно впливати на свідків та потерпілого ОСОБА_8 , так як з більшістю з них проживає в одному будинку, а тому під тяжбою отримання покарання підозрювана може здійснювати тиск на учасників кримінального провадження, з якими проживає в одному населеному пункті, що негативно вплине на повне та неупереджене досудове розслідування;

підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі, шляхом впливу на інших учасників кримінального провадження.

У зв`язку із зазначеним у клопотанні, слідчий просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою с троком на 60 днів у межах строку досудового розслідування , тобто до 03:05 14 жовтня

2021 року, при цьому, на думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти наявним ризикам і досягти мети, передбаченої статтею 177 КПК України,

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Сторона захисту підозрювана та його захисник заперечили проти застосування стосовно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на характеризуючі обставини підозрюваної, а саме, що вона раніше до адміністративної та/або кримінальної відповідальності не притягувалася, одружена, має постійне місце проживання та реєстрації, хоча не офіційно працює, проте є вільнонайманим працівником у фермера, що свідчить про наявність соціальних зв`язків, а тому просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також матеріали, надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Позиція слідчого та прокурора ґрунтується на пунктах 1, 3 та 5 зазначеної норми КПК України.

Згідно із статтею 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що 15 серпня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 121 КК України, за що передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

На даному етапі досудового розслідування є достатні підстави вважати про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні дані, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваній органом досудового розслідування.

Крім цього, наявні на даний час, докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчим матеріалах, у їх сукупності, дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості у підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчим суддею встановлено, що відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 183 КПК України, слідчим та прокурором, з поданих матеріалів не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 переховалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або її повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Обставини, які б свідчили про наявність ризиків перешкоджання слідству, вчинення інших правопорушень та про переховування підозрюваного в матеріалах клопотання відсутні. Дані про протилежне суду не представлено.

Сама тільки тяжкість кримінального правопорушення і загрожуване покарання не може бути єдиною підставою для обрання виняткового запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно із статтею 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , має зареєстроване місце проживання у тому самому населеному пункті по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта особи, підозрювана, хоча не офіційно, проте працює найманим робітником на фермі, тобто має достатньо міцні стримуючі соціальні зв`язки, веде усталений спосіб життя.

Дані про її репутацію, які б свідчили про інше, та про дії ОСОБА_4 спрямовані на перешкоджання слідству, суду не представлено.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Враховуючи викладене у сукупності, суд вважає не доведеними стороною обвинувачення підстав для обрання виняткового запобіжного заходу щодо

ОСОБА_4 .

Таким чином запобіжний захід тримання під вартою не може бути обрано щодо ОСОБА_4 , в силу викладених вище вимог закону та встановлених під час судового розгляду обставин.

Водночас, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає необхідним застосувати до неї запобіжний захід, проте більш м`який ніж заявлено в клопотанні слідчого.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

За сукупності обставин встановлених слідчим суддею, беручи до уваги дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до переконання про застосування стосовно неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, який на даній стадії досудового розслідування, буде необхідним й достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної на даному етапі досудового розслідування не встановлено.

Оскільки слідчим суддею застосовано інший вид запобіжного заходу, ніж запропонований слідчим, у задоволенні клопотання слідчого відмовлено.

Керуючись статтями 176-178, 183,184, 193,194, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

у задоволені клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в рамках кримінального провадження

№ 0000907, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, на строк два місяці, тобто до 16 жовтня 2021 року (включно), з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у проміжок часу з 22:00 години до 06:00 кожного наступного дня, починаючи з 16 серпня 2021 року.

На підставі статті 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_4 :

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду в цьому кримінальному проваджені;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання.

Зобов`язати уповноважений орган Національної поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Строк дії ухвали два місяці, тобто до 16 жовтня 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 20 серпня 2021 року 09:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1