Справа № 357/3494/21
У Х В А Л А

24 травня 2021 року

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі слідчого ОСОБА_3 ,
представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про часткове скасування арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000547 від 30 березня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

24 травня 2025 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна в рамках кримінального провадження - мобільного телефону марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 шляхом вивільнення його з-під арешту.

Заявлені вимоги клопотання та їх обґрунтування.

Як вбачається з клопотання, слідчим Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000547 від 30 березня 2021 року внесеному до ЄРДР за ч. 2 ст. 185 КК України. 30 березня 2021 року було проведений огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 . Під час слідчої дії за письмовою згодою був оглянутий автомобіль марки «Ауді А-4» номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 . Під час огляду серед інших речей був вилучений мобільний телефон марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 , який належить особі яка подала клопотання - ОСОБА_4 .
01 квітня 2021 року слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (справа 357/3494/21) за клопотанням слідчого погодженим прокурором накладено арешт на майно.
Підставою для звернення з клопотанням до суду стало те, що особа яка подала клопотання має стосунки з ОСОБА_7 і 30 квітня 2021 року спілкувалась з ним в м. Фастові Київської області де вони обидва і проживають. Після спілкування ОСОБА_4 забула свій мобільний телефон марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 в салоні автомобіля марки «Ауді А-4» номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 01 квітня 2021 року мені стало відомо, що ОСОБА_7 вночі затримали в м. Біла Церква і разом з автомобілем та речами вилучили мій мобільний телефон, на який в подальшому судом накладений арешт на майно.
Майно, а саме мобільний телефон марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 на праві власності і жодним чином ні до ОСОБА_7 , ні до подій за які він був затриманий відношення не має. Вказаний телефонний апарат був придбаний ОСОБА_4 особисто за кредитним договором № укладеним 28 листопада 2020 року з «ОТР Банком» на суму 29 999 гривень (копія договору надається). 28 листопада 2020 року отримавши гроші в кредит, ОСОБА_4 цього ж числа звернулась в магазин 134 в АДРЕСА_2 , де на цю суму придбала мобільний телефон марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 (копія касового чеку надається), яким користувалась. На виконання умов кредитного договору вона 23 грудня 2020 року, 28 січня 2021 року, 05 квітня 2021 року сплачувала кредитну заборгованість.
Позиції сторін у судовому засіданні

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд частково скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді 01 квітня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000547, вивільнивши з-під арешту мобільний телефон марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 особисто та не має жодного відношення до подій за які був затриманий ОСОБА_7 , та до самого ОСОБА_7 у відповідності до ст. 174 КПК України.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , так як мобільний телефон марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 визнаний речовим доказом, заблокований та опечатаний, тому на даний час не має можливості повернути вказану річ власнику, просив суд у клопотанні адвоката відмовити.

Обставини встановлені слідчим суддею

Органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000547 від 30 березня 2021 року внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2021 року було накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення огляду автомобіля марки «Audi» модель «a4», темно-синього кольору з номерним знаком НОМЕР_2 , що знаходився по АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: коробка синього кольору з вмістом набору ключів, яку упаковано до спеціального пакету № INZ 4066921, каталізатор (автомобільний), який вилучено та запаковано до спеціального пакету № INZ 4066674, куртка коричневого кольору, шапка синього кольору, запаковані до спеціального пакету № INZ 4066922, металевий домкрат, зарядний пристрій до акумулятора темного кольору, леза пилки для електролобзику, перетворювач напруги,тримач металевий від інструментів, поміщено до спеціального пакету № INZ 4066933, в салоні автомобіля куртка світлого кольору, куртка чорного кольору, олімпійка темно-синього кольору, шапка синього кольору які поміщено до спеціального пакету № INZ 4066580, електролобзик марки «Einhell» поміщено до спеціального пакету № INZ 4066579, поліс страхування з номером та серією АР 9018053, блокнот чорного кольору, блокнот білого кольору, ліхтарик чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia» білого кольору, без СІМ-карти, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_5 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_6 поміщено до спеціального пакету № SUD 3001982, блокнот жовто-блакитного кольору, з малюнком у вигляді гербу України, поміщено до спеціального пакету № SUD 2019242, травматичний пістолет (пристрій для відстрілу гумовими кулями) «ПМР», калібр 9 мм, з номером на рамці НОМЕР_7 та магазин з набоями в кількості 6 штук, калібру 9 мм, (з резиновими кулями), дозвіл на зброю поміщено до спеціального пакету № SUD 2019241, мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору в захисному чохлі синього кольору, без ідентифікаційних позначок на поверхні, з увімкненою системою логічного захисту, мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору в захисному чохлі чорного кольору, без ідентифікуючих позначок, з увімкненою системою логічного захисту, поміщено до спеціального пакету № SUD 2019243, оскільки вказані об`єкти могли використовуватися під час вчинення злочину, крім цього могли бути здобуті в ході злочинної діяльності, є предметами вчинення злочину, зберегли на собі ознаки вчиненого злочину, є предметами обіг яких обмежено, а також з метою забезпечення їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.
Підставою для арешту майна стала відповідність майна критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000547 від 30 березня 2021 року.

Щодо обґрунтованості клопотання, а також наявності потреби у подальшому застосуванні арешту.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05 січня 2000 року у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22 червня 2004 року).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, підставою для застосування в рамках такого кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна стала необхідність забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим суддею було встановлено, що майно, яке вилучене із автомобіля ймовірно є об`єктом кримінально-протиправних дій.
Разом з тим, що стосується подальшої необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання. Як вбачається з клопотання та долучених матеріалів, зокрема, долучених копію кредитного договору № , графіку платежів, квитанцій про оплату власником майна - мобільного телефону марки «IPHONE» серійний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, матеріали клопотання не містять доказів ідентичності мобільного телефону, що належить ОСОБА_4 - майну, вилученому із автомобіля марки «Ауді А-4» номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 , на яке вподальшому ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2021 року накладено арешт.
Висновки слідчого судді.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на те, що арештоване майно має статус речових доказів у цьому кримінальному провадженні, долю яких має вирішуватися у порядку, встановленому ст. 100 КПК України, та за наявності подальшої необхідності такого арешту в цілях кримінального провадження, про які заявляє адвокат, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, про яке йдеться в клопотанні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 100, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 про часткове скасування арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000547 від 30 березня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді про відмову у скасуванні арешту на майно оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали проголошено 27 травня 2021 року, о 8 годині 50 хвилин.

Слідчий суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1