ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1174/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000078 від 30.01.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000078 від 30.01.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), в межах строку досудового розслідування, на 60 днів, до 17 серпня 2021 року, включно, без застави.
Не погодившись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації по АДРЕСА_1 . В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на недоведеність прокурором застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заході. Просить врахувати, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органів слідства та буде з`являтися на першу вимогу, знищувати докази або вчиняти нові злочини не має наміру. Підозрюваний иає неповнолітню дитину, дружину, до ув`язнення мав постійне місце роботи. Також зазначив, що відомості щодо затягування підозрюваним розгляду справи та проведення досудового розслідування ним, відсутні, більш того, підозрюваний не заперечував проти продовження строку досудового розслідування.
Вважає ризики переховування, можливого незаконного впливу, перешкоджання кримінальному провадженню недоведеними прокурором, оскільки свідки невідомі, а інші особи не вказані, також не конкретизовано, які речі може знищити та сховати або спотворити підозрюваний. Підсумовуючи свої вимоги, вважає, прокурором не доведено потреби в продовженні застосування такого запобіжного заходу.
Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 135, 136 КПК України, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки, регламентовані ч.2 ст.422 КПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю сторін, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000078 від 30.01.2021року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України.
06.05.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, а 11.05.2021 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.06.2021, включно.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000078 від 30.01.2021 продовжено до 18.09.2021.
08 червня 2021 року слідчий старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, мотивуючи його тим, що у даному кримінальному провадженні виникла необхідність отримання висновків експертиз, встановлення кола інших співучасників вчинених кримінальних правопорушень, також необхідно закінчити процес легалізації та долучення у якості доказів до кримінального провадження матеріалів проведених НСРД, постанов, клопотань, ухвал про проведення НСРД, виконати з обвинуваченими вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та встановлені при обранні слідчим суддею запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 не зменшилися та продовжують існувати, слідчий просила продовжити йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважавобґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 255-1 КК України, яка підтверджена доданими до клопотання доказами. Крім того, слідчий суддя врахував, що на теперішній час не проведено зазначені в клопотанні слідчі дії у передбачений законом строк, у зв`язку з необхідністю отримання висновків експертиз, встановлення кола інших співучасників вчинених кримінальних правопорушень, закінчення процесу легалізації та долучення у якості доказів до кримінального провадження матеріалів проведених НСРД, постанов, клопотань, ухвал про проведення НСРД, виконання з обвинуваченими вимоги ст. 290 КПК України, складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Також суд вважав, що встановлені та доведені ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились та продовжують існувати, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, а також враховуючи суспільну небезпеку злочину.
Врахувавши всі підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України та ч. 4 ст. 183 КПК України: відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, слідчим суддею було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 серпня 2021 року.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на інших учасників провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином створювати перешкоди в кримінальному провадженні, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному та враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Враховуючи фактичні обставини справи та відомості стосовно особи підозрюваного вбачається, що він не одружений, не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, один з інкримінованих підозрюваному злочинів, є особливо тяжким, скоєним проти громадської безпеки, за який передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян, зокрема права власності населення, а також життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з обгрунтованими висновками слідчого судді, що в даному випадку жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого є суперечливими і спростовуються відомостями кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Отже, враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання та дитини,як показника міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій, згідно повідомленої йому підозри.
Доводи скарги стосовно відсутності у підозрюваного намірів переховуватись, чинити вплив на потерпілих та свідків та інших осіб, внаслідок їх відсутності, а також неможливість вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати будь-яким чином, не може усувати вірогідності їх настання, запобігти чому в даному випадку, може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. За таких обставин, незгода захисника підозрюваного з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на його суб`єктивних оціночних судженнях, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.
Отже, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вищезазначених ризиків.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних прав та обов`язків, покладених на нього.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг підозрюваного та його захисника.
Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п.1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді