Справа №629/5264/16-к
Номер провадження 1-кп/629/12/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001349, №0001835, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 296 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 ,
- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 16 травня 2016 року, близько 21-50 години, рухався на автомобілі марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. 38 Гвардійської дивізії в м. Лозова, Харківської області. В цей час помітив автомобіль марки «Reno Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по вул. Миру і здійснив обгін автомобіля ОСОБА_3 на перехресті вул. Миру та вул. Червоногвардійській автомобіля ОСОБА_3 .
Після цього, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень особі, яка керувала автомобілем «Reno Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто ОСОБА_6 . Тому ОСОБА_3 поїхав за автомобілем «Reno Logan», яким керував ОСОБА_6 . Зупинившись навпроти магазину «Посад», що розташований по вул. М.Грушевського, б. 5 в м. Лозова, Харківської області, ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з мотиву раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_6 не менше 4 ударів руками по різним частинам тіла, внаслідок чого останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №515-ЛЗ/16 від 21.12.2016 року спричинено закриту черепно-мозкову травму у вигляді забитої рани у внутрішнього кута правого ока з заходженням на праве крило носа, забиті рани на синцевій основі на слизовій нижньої губи по середній лінії, синців на спинці і крилах носа (5х4,5 см), струсу головного мозку, синця на передній поверхні грудної клітки з права в області проекції 5-го ребра по средньоключичній лінії (2х1,5 см), тобто тілесні ушкодження, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_3 , 17 серпня 2017 року, близько 00-00 години, знаходився біля нічного кіоску, розташованого поруч з СП «Лозівський колгоспний ринок» по вул. Благовіщенській в м. Лозова, Харківської області. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на скоєння хуліганських дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, з нікчемних причин затіяв сварку з малознайомим ОСОБА_5 , в ході якої наніс йому один удар кулаком в обличчя. ОСОБА_5 з метою уникнення конфлікту відійшов від ОСОБА_3 до магазину «Алло» по вул. Благовіщенській в м. Лозова, Харківської області.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на скоєння хуліганських дій, ОСОБА_3 пішов за ОСОБА_5 до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виражаючись на його адресу нецензурною лайкою. На неодноразові зауваження ОСОБА_5 припинити свої хуліганські дії не реагував.
На місце пригоди за викликом ОСОБА_5 прибули працівники поліції, які просили ОСОБА_3 заспокоїтися та припинити свої хуліганські дії. На зауваження працівників поліції ОСОБА_3 ніяк не реагував та, продовжуючи реалізацію свого умислу на скоєння хуліганських дій, незважаючи на присутність працівників поліції, грубо порушуючи громадський порядок, з явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, продовжував голосно висловлюватись нецензурною лайкою і погрожувати ОСОБА_5 фізичною розправою, а також наніс йому один удар кулаком в обличчя та один удар коліном у груди.
На зауваження працівників поліції, ОСОБА_5 та громадян припинити свої хуліганські дії ОСОБА_3 не реагував. На вимогу працівників поліції прослідувати з ними до Лозівського відділу поліції для з`ясування обставин конфлікту ОСОБА_3 тривалий час (близько 20 хвилин) не реагував та наполегливо продовжував проявляти явну неповагу до суспільства, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_5 та працівників поліції, погрожував працівникам поліції фізичною розправою, штовхав працівників поліції, які намагались захистити ОСОБА_5 від дій ОСОБА_3 , та наніс ОСОБА_5 ще один удар кулаком в обличчя. З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_3 працівниками поліції до нього було застосовано спеціальні засоби та затримано.
В результаті хуліганських дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинено закриту черепно-мозкову травму із синцями в лівій виличній ділянці, в області кута нижньої щелепи зліва, на лівій вушній раковині і струсом головного мозку, а також синець на передній поверхні грудної клітини зліва в області проекції 2-го ребра. Згідно висновку судово-медичної експертизи №287-ЛЗ/17 від 02.10.2017 закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, синці є легкими тілесними ушкодженнями.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю. Пояснив, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, а саме 16 травня 2016 року, близько 21-50 години рухався на своєму автомобілі марки «Fiat Doblo» по вул. Гвардійської дивізії в м. Лозова, Харківської області, де помітив автомобіль марки «Reno Logan» під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по вул.Миру в одному напрямку. На перехресті вул.Миру та вул.Червоногвардійської водій ОСОБА_6 обігнав його автомобіль, при цьому «підрізав» його, тобто порушив правила дорожнього руху. Обурившись даним фактом, у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Тому він поїхав за автомобілем ОСОБА_6 . Зупинившись навпроти магазину «Посад», який розташований за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. М.Грушевського, 5 наніс ОСОБА_6 більше 4 ударів руками по різним частинам тіла. Вказав, що гроші в сумі 3000 гривень, які зникли у потерпілого ОСОБА_6 , він не бачив і не брав. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 визнав частково, а саме матеріальні збитки в розмірі 13213 гривень, моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Зазначив, що частково відшкодував матеріальні збитки потерпілому у сумі 3000 гривень. Попросив вибачення у потерпілого, за скоєне жалкує, щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 16 травня 2016 року, близько 21-50 години на своєму автомобілі рухався по вул. Миру в м. Лозова, Харківської області. На перехресті вул. Миру та вул. Червоногвардійська здійснив обгін автомобіля ОСОБА_3 та направився до магазину «Посад». Зупинився навпроти вказаного магазину. ОСОБА_3 підїхав за ним та зупинився поряд. Потім ОСОБА_3 разом зі своїм товаришем підійшли до його автомобіля і коли він відчинив водійські дверцята автомобіля, ОСОБА_3 почав без будь-яких підстав та пояснень виражатися на його адресу нецензурною лайкою та наніс більше десяти ударів по обличчю та голові, при цьому вимагав телефон та гроші. Потім коли йому вдалося вийти з автомобіля, ОСОБА_3 наздогнав його і ще наніс 10-15 ударів. Удари наносив рукою. Такі протиправні дії ОСОБА_3 тривали більше 30 хвилин, на його зауваження та зауваження інших осіб щодо припинення побиття ОСОБА_3 не реагував. Вказав, що навіть жінка з сусіднього будинку вийшла та почала голосно кричати та робити зауваження ОСОБА_3 , говорила, що викличе поліцію, якщо він не припинить свої протиправні дії. Після побиття він викликав швидку медичну допомогу і його відвезли до Лозівської ЦРЛ. Також пояснив, що після його побиття в автомобілі з кишені кофти зникло 3000 гривень, але стверджувати, що кошти викрав саме ОСОБА_3 не може, так як цього не бачив. Вважав, що причиною такої поведінки ОСОБА_3 є те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Цивільний позов підтримав та наполягав на його задоволенні.
Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.
Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують місцезнаходження речових доказів при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.
Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України не визнавав. Однак в подальшому свою вину в скоєнні цього кримінального правопорушення визнав повністю, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав в частині матеріальних збитків повністю в сумі 1400 гривень та в частині моральної шкоди частково в сумі 10000 гривень. Пояснив в судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.296 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, влітку 2017 року. Хоча зі спливом часу всіх обставин події та точної дати не зміг пригадати, однак пам`ятає, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, в центрі міста Лозова зі своїми друзями, вночі, де зустрів ОСОБА_5 з його знайомим ОСОБА_10 . З приводу чого почався конфлікт з ними пригадати не зміг. Наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_5 , при цьому висловлювався на його адресу нецезурною лайкою. Після чого ОСОБА_5 почав відходити від нього до магазину «Алло». В цей час під`їхали працівники поліції. Подумавши, що його запрошують підійти до них, він підійшов, але продовжував висловлюватися нецензурно лайкою на адресу ОСОБА_5 та намагався вдарити останнього. Працівники поліції стали між ними, стримували його та наполягали на припиненні ним протиправних дій. Однак він не зупинявся. Потім під`їхав ще один наряд поліції. В їх присутності він наніс ще один удар в обличчя ОСОБА_5 . Не пам`ятає коли наніс удар коліном в груди, але не виключає цього факту. Виражався нецезурною лайкою і на адресу працівників поліції, зразу не підкорився їх вимогам щодо припинення протиправних дій, мабуть погрожував і їм та ОСОБА_5 . До нього були застосовані спецзасоби та доправлено до відділення поліції. Вказав, що щиро кається в скоєному, жалкує про вчинене. Висновки для себе зробив, намірів вчиняти правопорушення в подальшому не має.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 296 КК України, його вина також доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України та іншими доказами, а саме:
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 17 серпня 2017 року, близько 00-00 години йшов до аптеки, яка розташована біля Центрального ринку, щоб придбати для дитини ліки. По дорозі зустрів знайомого ОСОБА_11 , з яким разом направилися до аптеки. По дорозі підійшли до кіоску «Градус» купити цигарок. Біля кіоску стояв ОСОБА_3 та пив пиво. ОСОБА_3 з ними привітався, так як знав ОСОБА_11 , та запропонував випити пива,також запропонував купити їм пива. Але він відповів, що їм не треба купувати пиво, оскільки самі собі можуть його купити. На вказані слова ОСОБА_3 відреагував агресивно, в грубій формі сказав, щоб він пішов геть і почав на нього кричати. Потім ОСОБА_12 взяв ОСОБА_3 за плече і відвів у бік поговорити, а він залишився стояти від них на відстані 3-4 метрів. Розмова між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 відбувалася на підвищеному тоні з жестикуляцією рук зі сторони ОСОБА_3 . Після чого ОСОБА_3 взяв ОСОБА_13 за плече і поклав на асфальт. Підійшовши до них і запитавши, що сталося, ОСОБА_3 , не пояснюючи, наніс йому один удар кулаком в область обличчя, а потім спробував ще раз нанести, але він ухилився і ОСОБА_3 коліном вдарив його в груди. Потім почав «задки» відходити від ОСОБА_3 у бік магазину «Алло», намагаючись при цьому словами заспокоїти останнього. Але ОСОБА_3 на його зауваження не реагував, а навпаки «наступав» на нього, за ним йшли 4-5 осіб ромської національності. Перейшовши перехрестя, дійшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_3 заспокоївся і відійшов від нього до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В цей час він викликав наряд поліції. Коли приїхав наряд поліції, він пояснив їм ситуацію і в цей час до них через перехрестя підійшов ОСОБА_3 і почав висловлюватися у його бік нецензурною лайкою та знову нападати на нього. Двоє працівників поліції стали між ними та намагалися втримувати ОСОБА_3 , не застосовуючи до нього фізичної сили. А він в цей час намагався дізнатися у ОСОБА_3 навіщо і з якої причини він наносив йому удари, на що без жодних пояснень ОСОБА_3 в присутності поліцейських наніс йому один удар кулаком в область обличчя. Після цього працівниками поліції було прийнято рішення викликати ще один наряд поліції. Після приїзду другого наряду поліції між ним та ОСОБА_3 вже стояло четверо працівників поліції. Повторно запитавши у ОСОБА_3 навіщо він наносив йому удари, ОСОБА_3 не зупинився і знову в присутності поліцейських наніс йому ще один удар кулаком правої руки в область обличчя. На неодноразові зауваження працівників поліції та його зауваження щодо припинення протиправних дій ОСОБА_3 не реагував, продовжував вести себе агресивно, голосно кричати, виражатися нецензурною лайкою як на його адресу, так і на адресу працівників поліції. Потім працівниками поліції було прийнято рішення застосувати до ОСОБА_3 спецзасоби у вигляді газового балончика, після чого конфлікт припинився. Вказав, що після приїзду наряду поліції конфлікт тривав 20-25 хвилин. Також пояснив, що під час конфлікту ОСОБА_3 постійно виражався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Пояснив, що підстав для виникнення конфлікту не було. На його думку, конфлікт виник, оскільки ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що тілесні ушкодження ОСОБА_3 не спричиняв. Цивільний позов підтримав та наполягав на його задоволенні;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 17.08.2017 року, близько 23-00 години повертався додому через колишній парк Комуни. Біля магазину «Кулиничі» зустрів ОСОБА_5 , з яким разом пішли у бік ринку. Підійшовши до кіоску, щоб купити цигарок, зустріли ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 запропонував їм випити з ним пива, але ОСОБА_5 відмовився. Потім ОСОБА_3 сказав, щоб вони купили йому пива, на що ОСОБА_5 відповів, що купувати йому пиво вони не будуть. ОСОБА_3 почав обурюватися, виражатися нецензурною лайкою у бік ОСОБА_5 . Потім між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. Щоб зупинити конфлікт він втрутився і став між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , але останній почав ображати і його. ОСОБА_5 відійшов від кіоску, але ОСОБА_3 його наздогнав та наніс ОСОБА_5 удар правою рукою в ліву частину обличчя в щелепу. Після цього ОСОБА_5 перейшов на інший бік дороги, а він почав спілкуватися з ОСОБА_3 , щоб відвернути його увагу від ОСОБА_5 . При цьому просив припинити хуліганські дії по відношенню до ОСОБА_5 та пропонував розійтись. Але ОСОБА_3 не реагував і пригрозив йому, що розбереться і з ним. Потім приїхав наряд поліції, який викликав ОСОБА_5 . ОСОБА_3 перейшов дорогу і підійшов до магазину «Конфіскат», де до нього підійшли ОСОБА_5 та двоє працівників поліції. Останні почали перевіряти у ОСОБА_3 документи і в цей час останній знову наніс удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_5 . Працівники поліції намагалися захистити ОСОБА_5 та заспокоїти ОСОБА_3 . Потім під`їхав ще один наряд поліції і вже чотири працівника поліції намагалися заспокоїти ОСОБА_3 та перешкодити доступ до потерпілого, але ОСОБА_3 обурювався, виражався нецензурною лайкою у бік ОСОБА_5 та працівників поліції, погрожував фізичною розправою, штовхав працівників поліції. І в цей час ОСОБА_3 наніс ще один удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_5 . Після чого ще раз спробував вдарити, але ОСОБА_5 ухилився. Щоб припинити хуліганські дії ОСОБА_3 , працівниками поліції відносно останнього були застосовані спеціальні засоби, а саме газовий балончик. Після чого на ОСОБА_3 одягли кайданки та посадили в поліцейський автомобіль. Також пояснив, що на хуліганські дії ОСОБА_3 , який голосно кричав, мешканка з верхнього поверху будинку, біля якого відбувався конфлікт, почала робити зауваження та просила припинити крики, так як вже було пізно і мешканці будинку відпочивали. На його думку, конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник в результаті того, що ОСОБА_3 не сподобалося як ОСОБА_5 відповів йому на його пропозицію випити з ним пива або купити йому пива;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що працює інспектором СКП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області. 17.08.2017 року, перебуваючи на чергуванні, в нічній час, точного часу не пригадав, їм зателефонував інший наряд поліції та попросив допомоги. Коли вони під`їхали на місце, то побачили, що ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, веде себе неадекватно, голосно кричить. Співробітники поліції, які прибули перші на виклик, стисло розповіли, що трапилося, а саме, що ОСОБА_3 хоче нанести тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Вони спробували зробити зауваження ОСОБА_3 , щоб він припинив свої протиправні дії, але на зауваження останній не реагував, вів себе агресивно, штовхався, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, розмахував кулаками у бік ОСОБА_5 , але вони перешкоджали йому, так як стояли між ними. Оскільки на їх зауваження ОСОБА_3 не реагував, вів себе агресивно, з метою припинення його протиправних дій, застосував відносно останнього сльозогінний газ, а хтось з працівників поліції - кайданки, так як іншим чином припинити вказані дії ОСОБА_3 було неможливо. Потім ОСОБА_3 посадили в службовий автомобіль та доставили до відділу поліції. Конфлікт тривав протягом 15 хвилин. Також вказав, що на крики ОСОБА_3 з третього чи четвертого поверху жінка зробила зауваження та попросила заспокоїти останнього, щоб він не кричав, так як вже була ніч і всі відпочивали. Чи робив хтось зі сторонніх осіб ОСОБА_3 зауваження пригадати не зміг. Також пояснив, що не бачив як ОСОБА_3 застосовував до ОСОБА_5 фізичну силу. Вказав, що до нього та інших працівників поліції ОСОБА_3 фізичну силу не застосовував та погроз щодо її застосування на їх адресу не висловлював;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що працює інспектором СКП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області. Коли саме відбувалася подія пригадати не зміг, але вказав, що це був нічний час доби в м.Лозова по вул.Свято-Миколаївській. В цю ніч разом зі старшим сержантом поліції ніс службу. Пояснив, що їм зателефонував їхній колега ОСОБА_16 чи ОСОБА_17 , точно пригадати не зміг, та попросив допомоги. Коли вони приїхали на місце, то побачили, що між їх колегами та ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт. ОСОБА_3 вів себе агресивно по відношення до його колег та інших громадян, які там перебували, в тому числі і до потерпілого ОСОБА_5 . Вони відгородили потерпілого ОСОБА_5 від ОСОБА_3 , намагалися поговорити з останнім. Але ОСОБА_3 проявляв агресію, виражався нецензурною лайкою, штовхав працівників поліції, намагаючись дотягтись до ОСОБА_5 , на вимоги працівників поліції припинити протиправні дії не реагував. Потім працівники поліції попередили ОСОБА_3 , якщо він не припинить свої протиправні дії, до нього будуть застосовані спеціальні засоби. Але на попередження останній не відреагував, тому відносно нього інспектором ОСОБА_14 був застосований сльозогінний газ, після чого ОСОБА_3 відійшов. В якийсь момент навіть здалося, що останній заспокоївся. Але через декілька хвилин поведінка ОСОБА_3 відновилася і він став поводити себе більш агресивно, тому до нього було застосовані кайданки. Після цього останнього було доставлено до відділу поліції. Вказав, що ОСОБА_3 не застосовував до нього та інших працівників поліції фізичну силу та не погрожував фізичною розправою. Також вказав, що не пам`ятає чи наносив ОСОБА_3 в його присутності тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що працює інспектором СКП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області. Коли саме відбувалася подія пригадати не зміг, в той день був на зміні разом з інспектором ОСОБА_17 . Вказав, що близько 00-00 години їм зателефонував оперативний черговий та повідомив, що в м.Лозова по вул.Благовіщенська, біля магазину «Градус» відбувається конфлікт між двома чоловіками, тому необхідно під`їхати на місце і з`ясувати обставини. Так як вони були на службовому автомобілі, через п`ять хвилин під`їхали до магазину «Градус». Біля магазину стояла група людей, він запитав, де був конфлікт, на що вони відповіли, що за дві хвилини до їхнього приїзду дійсно був конфлікт, але вже всі розійшлися. Потім він візуально побачив, що по вул.Благовіщенській через перехрестя, біля магазину «Конфіскат» махав чоловік, щоб вони під`їхали. Під`їхавши, до них підійшов ОСОБА_5 , який розповів, що за декілька хвилин до їх приїзду, біля магазину «Градус» у нього з чоловіком, який був одягнутий в помаранчеву футболку, виник конфлікт, під час якого останній його вдарив. Під час розмови ОСОБА_5 сказав, що у їх бік через перехрестя йде особа, з якою у нього був конфлікт. Як з`ясувалося, це був ОСОБА_3 . Вони попросили останнього підійти до них, щоб з`ясувати обставини конфлікту та запитати, що сталося. Чітко пояснити чому виник конфлікт ОСОБА_3 не зміг. За явними ознаками було зрозуміло, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 був тверезим. Запитавши у ОСОБА_5 чи має він претензії до ОСОБА_3 та чи буде писати заяву, ОСОБА_5 сказав, що писати заяву не буде, так як конфлікт вже припинений. Після цього ОСОБА_3 почав з`ясовувати у ОСОБА_5 навіщо той викликав поліцію, при цьому почав вести себе агресивно, виражатися нецензурною лайкою. Вони заступили ОСОБА_5 від ОСОБА_3 , таким чином, що ОСОБА_5 стояв за їхніми спинами, а ОСОБА_3 спереду та попросили його заспокоїтися, але на їх зауваження ОСОБА_3 не реагував. Конфлікт тривав 5-10 хвилин. Потім ОСОБА_3 через них почав розмахувати кулаками, тим самим намагаючись вдарити ОСОБА_5 . Але чи наніс він йому удар він не бачив, так як ОСОБА_5 стояв за його спиною. Вказав, що оскільки на його зауваження ОСОБА_3 не реагував, спробував застосувати до нього фізичну силу, а саме завести руку за спину, але нічого не виходило, так як він постійно ухилявся від цього. Оскільки ОСОБА_3 фізично розвинений, перебував у емоційному стані, тому у нього з колегою не було достатньої сили, щоб одягти на ОСОБА_3 кайданки. Тому було прийнято рішення викликати ще один екіпаж. Під`їхали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які теж почали заспокоювати ОСОБА_3 , але на їх зауваження він не реагував та продовжував робити спроби вдарити ОСОБА_5 , виражаючись при цьому нецензурною лайкою. Вони попередили ОСОБА_3 , якщо він не заспокоїться, змушені будуть до нього застосувати фізичну силу та, в разі потреби, спеціальні засоби. Але на їх попередження ОСОБА_3 не відреагував, а навпаки продовжував конфліктувати. Намагаючись застосували до нього фізичну силу, останній постійно виривався, тому ОСОБА_14 застосував до ОСОБА_3 спеціальний засіб-газовий балончик, а він одягнув кайданки. Потім ОСОБА_3 відвезли до відділу поліції. Пояснив, що під час конфлікту ОСОБА_3 ні на його адресу, ні на адресу його колег нецензурною лайкою не виражався, тілесні ушкодження не наносив, фізичною розправою не погрожував, лише після застосування спецзасобу ОСОБА_3 почав обурюватися, запитував навіщо застосували до нього спецзасіб, виражаючись при цьому нецензурною лайкою. Вказав, що весь конфлікт тривав 20 хвилин. Під час конфлікту він разом з іншими поліцейськими та ОСОБА_5 постійно робили зауваження ОСОБА_3 щодо припинення ним протиправних дій. Пояснив, що згідно Інструкції їм дозволено застосовувати спеціальні засоби, у разі злісної непокори працівникам поліції на їх зауваження щодо припинення порушення громадського спокою. Вважав, що в ситуації, яка склалася з ОСОБА_3 , застосовуючи у відношенні останнього спецзасоби, діяв правомірно;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що працює інспектором СКП Лозівського ВП. Коли саме відбувалася подія пригадати не зміг, заступив на зміну о 20-00 годині разом зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_16 на маршрут № 3 м.Лозова (центр м.Лозова). Вночі черговий зателефонував та повідомив, що на службу 102 надійшло повідомлення від чоловіка, який повідомив, що в нього виник конфлікт з невідомим чоловіком. Вони виїхали на місце та побачили ОСОБА_5 , який перебував біля магазину, розташованого по вул. К.Лібкнехта. Підійшовши до ОСОБА_5 , останній повідомив, що хоче написати заяву на чоловіка, який наніс йому тілесні ушкодження. В цей час побачили, як через дорогу йшов зі сторони магазину «Градус» ОСОБА_3 , який при цьому виражався нецензурною лайкою у бік ОСОБА_5 та погрожував йому фізичною розправою. Вказав, що зупинивши ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_16 став між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , щоб не дати можливості ОСОБА_3 нанести ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Таким чином ОСОБА_5 стояв позаду них, а ОСОБА_3 - попереду. Через них ОСОБА_3 почав розмахувати кулаками та намагався вдарити ОСОБА_5 , але чи вдарив він не бачив. Разом з ОСОБА_16 вони відштовхнули від себе ОСОБА_3 , який на них налягав, щоб дістати ОСОБА_5 Намагаючись розібратися чому саме виник конфлікт, ОСОБА_3 нічого не пояснював, а лише говорив, що йому необхідно розібратися з «бородачем» (він так говорив на ОСОБА_5 , так як у нього на той час була борода). ОСОБА_3 себе агресивно, голосно кричав, на їхні зауваження припинити крики та протиправні дії по відношенню до ОСОБА_5 не реагував. З метою припинення протиправних дії ОСОБА_3 , оскільки їхніх сил було не достатньо, викликали ще один наряд. Через 5-7 хвилин приїхав старший сержант поліції ОСОБА_14 та старший лейтенант поліції ОСОБА_15 , які також почали заспокоювати ОСОБА_3 , просити щоб він припинив свої протиправні дії по відношенню до ОСОБА_5 . Але і на їх зауваження він не реагував, а лише намагався нанести тілесні ушкодження ОСОБА_5 . В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не реагував на їхні зауваження, старший сержант поліції ОСОБА_14 застосував у відношенні нього сльозогінний газ. Потім ОСОБА_3 присів та почав кричати, що йому пече. Коли вони почали до нього підходити, ОСОБА_3 почав тікати і вже тоді на нього наділи кайданки. Спочатку він пручався, але коли на одну руку вже застібнули кайданки, то іншу руку він дав сам. Вказав, що лише застосувавши спецзасоби можливо було зупинити протиправні дії ОСОБА_3 . Після того, як до ОСОБА_3 були застосовані спецзасоби, його посадили в машину та відвезли до відділу поліції, де було складено протокол про його затримання особи, а також про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що не пам`ятає щоб хтось з присутніх осіб, окрім працівників поліції, робив зауваження ОСОБА_3 . Лише посадивши ОСОБА_3 в службовий автомобіль, до них зі сторони магазину «Градус» підійшли особи ромської національності з проханням не забирати ОСОБА_3 . Не зміг пригадати чи погрожував ОСОБА_3 йому чи працівникам поліції фізичною розправою, так як з дня події минуло багато часу. Жодному працівнику поліції ОСОБА_3 тілесні ушкодження не наносив та особисто йому супротив не чинив;
- рапортом від 17.08.2017 року, з якого вбачається, 17.08.2017 року о 01:17 годині до служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що біля магазину «Алло» близько 01:0 години невідомий чоловік підійшов до нього та вдарив у обличчя;
- заявою ОСОБА_5 від 17.08.2017 року про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої йому особи, яка 17.08.2017 року близько 00:50 години спричинила йому тілесні ушкодження, виражалася в його сторону нецензурною лайкою та на зауваження не реагував;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001835 за фактом внесення відомостей за заявою ОСОБА_5 , за попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.296 КК України;
- висновком експерта № 287-ЛЗ/17 від 02.10.2017 року, згідно якого у ОСОБА_5 мали місце закрита черепно-мозкова травма із синцями в лівій виличній ділянці (2,5х2см), в області кута нижньої щелепи зліва (2х1,7см), на лівій вушній раковині (2,х1,4см) і струсом головного мозку, синець на передній поверхні грудної клітини зліва в області проекції 2-го ребра (3х1,7см), які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей і могли бути спричинені в строк і при обставинах, на які вказує ОСОБА_5 . За ступенем тяжкості вищевказана закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку - це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.); синці це легкі тілесні ушкодження (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_5 , не відобразили індивідуальних особливостей предмету, яким вони були спричинені, а отже не можливо сказати від дії яких саме тупих (тупого) твердих предметів вони утворилися, але не виключено, що від ударів кулаками або ногами нападника. Не мається достатніх судово-медичних даних для висловлювання про взаємоположення нападаючого і ОСОБА_5 в момент спричинення останньому тілесних ушкоджень. ОСОБА_5 було нанесено не менш як чотири травматичні дії тупим (тупими) твердим предметом. Судити про послідовність спричинення тілесних ушкоджень по наявним судово-медичним даним неможливо. Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_5 , не відносяться до тілесних ушкоджень, небезпечних для життя (згідно пункту 2.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) Маловірогідне утворення таких тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_5 , при падінні його з висоти власного зросту на площину, в тому числі з наданим тілу прискоренням;
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 17.08.2017 року.
Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, взаємозв`язку та співставленні й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, враховуючи обставини, при яких обвинувачений ОСОБА_3 вчинив даний злочин, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочину доведена повністю.
Таким чином, аналізуючи досліджені докази, суд знаходить вину обвинуваченого повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч.3 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникові влади, який виконував обов`язок з охорони громадського порядку.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.
Як вбачається із роз`яснень, що містяться в п.п.4, 5,8 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» слідує, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально-караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчиненні винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих, тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в таких випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації. Хуліганство, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку тощо. Як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.
Судом під час судового розгляду справи було встановлено відсутність особистої неприязні між обвинуваченим з одного боку та потерпілим з іншого напередодні злочину, ініціювання сварки в громадському місці, у нічний час із застосуванням нецензурної лайки і спричиненням тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 , що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникові влади, все це достовірно вказує на вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 хуліганства.
Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до проступку та нетяжкого злочину.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально задовільно.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, за епізодом від 17.08.2017 року.
Підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, суд не вбачає.
Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, згідно висновку якої ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). У разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, то з метою виправлення та запобігання вчинення повторного правопорушення в майбутньому застосувати наступні заходи: контроль за поведінкою місцем проживання особи та застосування соціально - виховних заходів.
Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, обставин скоєння кримінальних правопорушень та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі і призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.125 УКК України та ч.3 ст.296 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.
При призначенні покарання по сукупності злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України, призначивши покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Під час судових дебатів ОСОБА_3 просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі того, що він має неповнолітню дитину - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якої не позбавлений батьківських прав.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , повторно виданого 19 грудня 2020 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №05, вбачається, що ОСОБА_3 є батьком дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто обвинувачений підпадає під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Крім того, згідно повідомлення Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 05.03.2021 року за №01-23/424 станом на 05.03.2021 року відсутня інформація стосовно ОСОБА_3 щодо позбавлення батьківських прав, обмеження в батьківських правах, відбирання дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_3 вчинив два кримінальних правопорушення, а саме: ч.2 ст. 125 КК України - кримінальний проступок, ч.3 ст.296 КК України - нетяжкий злочин. Вказані кримінальні правопорушення обвинувачений вчинив до дня набрання чинності (07.09.2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Положеннями ст.58 Конституції України та ст. 5 КК України визначене, що закони ти інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Принцип ретроактивності є абсолютно правовим і традиційним у міжнародному праві згідно з міжнародними конвенціями не може накладатися покарання більш тяжке, ніж те, яке могло бути застосоване у час, коли злочин було вчинено, а якщо після вчинення злочину законом встановлюється більш легке покарання, дія цього закону поширюється на цю особу.
Враховуючи вказане, суд зазначає, що якщо особа на день набрання чинності законом про амністію мала право на застосування щодо неї амністії, таке право вона не може втратити у майбутньому.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги заявлене обвинуваченими клопотання про звільнення від відбування покарання та застосування амністії, суд прийшов до висновку, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід під час досудового слідства, в одному з кримінальних проваджень відносно ОСОБА_3 було обрано у вигляді домашнього арешту, строк дії якого на даний час сплинув.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд не вбачає.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальних збитків в сумі 16213 гривень та моральної шкоди у розмірі 70000 гривень.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальних збитків в сумі 1400 гривень та моральної шкоди у розмірі 100000 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 16213 гривень суд задовольняє частково та стягує з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в сумі 10213 гривень, так як позовна вимога знайшла тільки часткове підтвердження в судовому засіданні. Сума у розмірі 3000 гривень, яка зникла з салону автомобіля потерпілого та яку він просив стягнути з обвинуваченого, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи в суді, а 3000 гривень добровільно відшкодовано обвинуваченим потерпілому ОСОБА_6 , що підтверджено в судовому засіданні потерпілим.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 1400 гривень суд задовольняє повністю та стягує з обвинуваченого на користь потерпілого завдану матеріальну шкоду, так як позовна вимога знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.
Що стосується цивільних позовів потерпілих в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 70000 гривень та 100000 гривень, то суд задовольняє їх частково, виходячи з наступного.
У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, в спричиненні фізичного болю та страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду від 25.05.2001), згідно якого у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, у вказаній Постанові, в п. 9 звернуто увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Способи відшкодування моральної шкоди передбачені ч.1 ст.1168 ЦК України, виходячи з якої вона може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілих, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, вони були позбавлені можливості працювати, що призвело до істотних змін в їх житті та негативно позначилося на їх моральному та психологічному стані.
Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесли потерпілі, їх тривалість, необхідний час для відновлення працездатності, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 15000 гривень моральної шкоди та на користь ОСОБА_5 15000 гривень моральної шкоди, яка виходячи з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, має бути відшкодована одноразово в грошовому вираженні.
Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, потерпілі зазнали моральних страждань через короткочасний розлад здоров`я, а тому на підставі ст.1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій (зокрема, відсутність каяття), на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_19 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі,
за ч. 3 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_19 від відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Лозова, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 13213 (тринадцять тисяч двісті тринадцять) гривень, моральної шкоди у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 1400 (одну тисячу чотириста) гривень, моральної шкоди у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази по справі:
- CD-диск з записом з камери відеоспостереження з магазину «1000 дрібниць»; CD-диск з записом з камери відеоспостереження з овочевого кіоску ПП «Токарєва»; карта пам`яті «ADATA micro SDHC 16Gb», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.
Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1