Справа № 404/1362/20
Номер провадження 1-кп/404/91/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Кропивницький кримінальне провадження №0009067 від 03.12.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостаківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №586-VI від 24.09.2008),

- за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

захисника адвоката: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_3 , суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.12.2019, близько 01 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухаючись на 701 км + 800м автомобільної дороги «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» зі сторони с. Шостаківка Кропивницького району в напрямку м. Кропивницький, проігнорував вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів - п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уваленим, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;), нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та проявивши особисту неуважність та безпечність, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку, грубо порушуючи вимоги п.12.1 ПДР України ( п.12.1.«під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, .... і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»), не врахував погодні умови, які полягали в засніженій проїзній частині, не обравши безпечної швидкості руху, допустив знос керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автобусом Sеtrа S215, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий рухався в попутному напрямку, виконуючи маневр обгону автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автобуса Setra 8215, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №78 від 22.01.2020 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: рани підборіддя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

- пасажир автобуса Setra 8215, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 146 від 14.02.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому передніх різців на верхній щелепі з послідуючим видаленням, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

- водій автобуса Setra 8215, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово- медичної експертизи № 31 від 24.01.2020, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини: переломів 8, 9 ребер справа по підпахвових лініях, частковий гідропневматоракс справа, гематоми м`яких тканин в ділянці лоба зліва та верхньої повіки справа, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

- пасажир автобуса Setra 8215, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №60 від 24.01.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді: черезнадвиросткового перелому лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелому кісток носу зі зміщенням уламків, рани та гематоми в ділянці носу, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, визнав повністю і показав суду, що він дійсно за обставин та часу вказаних у обвинувальному акті допустив дорожньо-транспортну пригоду, згодний з кваліфікацією його дій. В скоєному щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілих

Не визнав заявлені потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та цивільним позивачем ОСОБА_10 позови, пославшись на те, що не він, а страхова компанія має відшкодувати завдані ним збитки, які охоплюються страховим полісом.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини за ст.286 ч.1 КК України, суд з урахуванням думки учасників судового провадження дослідив письмові докази, зокрема в частині заявлених цивільних позовів :
- висновком судово-медичної експертизи №146 від 14.02.2020 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_10 мались ушкоджень у вигляді перелому передніх різців на верхній щелепі з послідуючим їх видаленням.

Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з об`єктом (об`єктами), могли утворитись в строк та при обставинах вказаних у постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6 (а.п.104 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи №60 від 24.01.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_12 мались тілесні ушкодження у вигляді: черезнадвиросткового перелому лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелому кісток носу зі зміщенням уламків, рани та гематоми в ділянці носу.

Вищезазначені тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що могло бути при обставинах дорожньо-транспортної пригоди при ударах об виступаючі частини внутрішньої компоновки салону автомобіля, могли утворитись в строк вказаний в постанові та відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.

В наданій медичній документації будь-яких даних, чи знаходилась ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння, немає. (а.п.114-115 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи №31 від 24.01.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини: переломів 8,9 ребер справа по підпахвивим лініях, частковий гідропневмоторакс справа, гематома м`яких тканин в ділянці лоба зліва, та верхньої повіки справа.

Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим (об`єктами), могли утворитись в строк та при обставинах вказаних в постанові та відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом України від 17.01.1995року № 6.

Виставлений діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою та МСКТ мозку, тому при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався, згідно «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року № 6.

З акту судово-токсикологічного дослідження №4247 від 06.12.2019 року в крові ОСОБА_8 етиловий спирт не виявлений.

Для уточнення наявності травматичних змін зі сторони кісток правої орбіти рекомендовано МСКТ зоні інтересу (згідно консультативного висновку лікарів рентгенологів КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР» від 23.01.2020 року (а.п.122-123 т.1);

- копією довідки КНП «Центральна міська лікарня» Міської ради міста Кропивницького №719 від 11.03.2020 року відносно ОСОБА_13 , 1960 р.н., у зв`язку з перебуванням її на лікуванні, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.п.188 т.2)

- копією обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0265980, згідно з яким цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу ОСОБА_7 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.п.103-104 т.2).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені докази у їх сукупності, суд розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.286 ч.1 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №586-VI від 24.09.2008), як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів з необережності.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив:

ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на обліку в лікарнях не перебуває, осудний, раніше не судимий.

Згідно висновку органу пробації, встановлено, що ОСОБА_3 має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, який полягає у тому, що обвинувачений раніше не судимий, не конфліктний, позитивно характеризується за місцем проживання, суб`єктивна сторона злочину, за яким обвинувачується ОСОБА_3 характеризується необережністю. А тому, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе, за умови здійснення нагляду з боку органу пробації при виконанні покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв нетяжкий злочин з необережності, за місцем проживання характеризуються виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та має дітей, думку з даного приводу державного обвинувача, представника потерпілого щодо можливої міри покарання, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Щодо заявлених ОСОБА_12 позову про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 завданих їй кримінальним правопорушенням матеріальних збитків в розмірі 21 527 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., а також позовів ОСОБА_8 про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 завданої йому кримінальним правопорушенням моральної шкоди на суму 50 000 грн., позову ОСОБА_10 про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 завданих їй кримінальним правопорушенням матеріальних збитків в розмірі 15 150 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., а також витрат понесених на правову допомогу в розмірі 8000 грн., суд вважає, що їх слід залишити без розгляду, з наступних підстав.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 62 КПК передбачено, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК, позивачам заподіяно шкоду. З метою відшкодування цієї шкоди останні до початку судового розгляду звернулися з цивільними позовами до ОСОБА_3 в межах кримінального провадження. При цьому в їх позовних заявах не було зазначено як цивільного відповідача страхову компанію.

Крім того, за результатами перевірки матеріалів провадження встановлено, що після ознайомлення з цивільними позовами стороною захисту не порушувалось питання з приводу залучення страхової компанії, якою застраховано цивільну-правову відповідальність ОСОБА_3 , як цивільного відповідача, а суд позбавлений повноважень із власної ініціативи або за клопотанням обвинуваченого залучати у кримінальному провадженні іншого цивільного відповідача.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що цивільний позивач пред`явив цивільний позов до обвинуваченого, а не до страховика завдавача шкоди, якого не було залучено у цьому кримінальному провадженні як цивільного відповідача.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2019 року (справа №164/221/18, провадження №51-5465км19).

Таким чином, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілим та цивільному позивачу, що в порядку кримінального судочинства за відмови в пред`явленні позову до страхової компанії як співвідповідача, суд позбавлений можливості розглянути вказаний позов, а тому вважає за необхідне залишити його без розгляду з метою забезпечення права останніх на відшкодування завданого збитку в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, і призначити йому покарання за ст.286 ч.1 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №586-VI від 24.09.2008), у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробоції.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про відшкодування, завданої їй кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди, залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування, завданої йому кримінальним правопорушенням моральної шкоди, залишити без розгляду.

Залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування, завданої їй кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди, а також витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Роз`яснити потерпілим на їх право звернення до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування, завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку цивільного судочинства після набрання даним судовим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на проведення:

- судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 452 від 26.12.2019 року 1570 грн. 10 коп.;

- судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 453 від 10.12.2019 - 1099 грн.07 коп.;

- транспортно-трасологічної експертизи № 454 від 18.12.2019 року 2355 грн.15 коп.;

- судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи по обставинам ДТП № 70/71/20-27 від 14.01.2020 року - 1884 грн. 00 коп.

Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на тимчасовому майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, - за вимогою повернути власнику;

- автобусом «Sеtrа S215», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання власнику залишити ТДВ «Денисівка», як власнику.

- відео реєстратор «HD» вилучений в ході проведення огляду місця події на 701 км +800 м автомобільної дороги «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» з лобового скла автобусу «Sеtrа S215», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, за вимогою повернути власнику;

- карту пам`яті micro Apacer 32 Gb, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1