Справа № 625/133/21
Провадження №1-кп/625/14/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.21 року с. Різуненкове
Коломацький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Різуненкове Коломацького району Харківської області матеріали кримінального провадження №00000148 від 09 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07 липня 2014 року Чутівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 17 листопада 2015 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, в силу ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року призначено 3 роки 7 місяців позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього увязнення з 17 листопада 2015 року до 17 грудня 2015 року, 17.12.2018 року звільнений умовно достроково з Холодногірської виправної колонії № 18 згідно постанови Жовтневого районного суду міста Харкова від 07 грудня 2018 року на невідбутий термін 5 місяців 10 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Наприкінці лютого 2021 року, точну дату в ході судового розгляду встановити не представилось можливим, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у житло та сховище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, без дозволу власника зайшов на територію домоволодіня за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає руками витягнув віконне скло та проник до приміщення будинку, де з зальної кімнати скоїв крадіжку двох алюмінієвих чавунів об`ємом по 6 літрів кожний, вартістю 534 гривні 00 копійок, 2 алюмінієвих чавунів об`ємом по 8 літрів кожен, вартістю 326 гривень 00 копійок, одного алюмінієвого чавуну об`ємом 12 літрів, вартістю 193 гривні 00 копійок, однієї алюмінієвоїх каструлі об`ємом 40 літрів, вартістю 817 гривень 00 копійок, одного алюмінієвого бідону об`ємом 30 літрів, вартістю 673 гривні 00 копійок, які належали ОСОБА_4 .
Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 з території подвір`я за вищевказаною адресою скоїв крадіжку брухту чорного металу вагою 50 кг, вартістю 255 гривень 00 копійок та брухту алюмінієвого металу вагою 20 кг., вартістю 626 гривень 00 копійок, які належали ОСОБА_4 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 через відчинені двері повернувся до будинку за вищевказаною адресою, де з приміщення коридору скоїв крадіжку велосипеду марки «Україна», вартістю 917 гривень 00 копійок, що належав ОСОБА_4 , після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майно розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 4341 гривні 00 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно за вказаних вище обставин скоїв крадіжку речей.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно у середені весни в його володінні була скоєна крадіжка належних йому речей, щодо покарння потерпілий вважав, що можна призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до нетяжкого злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі останній раз 17 листопада 2015 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, в силу ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 07 липня 2014 року призначено 3 роки 7 місяців позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 квітня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17 листопада 2015 року до 17 грудня 2015 року, 17.12.2018 року звільнений умовно достроково на невідбутий термін 5 місяців 10 днів, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, не одружений, на утриманні нікого не має, офіційно не працюючий, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.
На підставі ст. 66 КК України як обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому..
Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням вищезазначених обставин суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових правопорушень призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так як відсутні передбачені ст.69 КК України умови і підстави призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.
Проте, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, а потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання, а також враховуючи міцні соціальні зв`язки, які має обвинувачений, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Понесені процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/8512-ТВ від 28.04.2021 року у сумі 1471,05 грн, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376,395 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді обмеження волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 3 (три) роки, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пробації, повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/8512-ТВ від 28.04.2021 року у розмірі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одну) гривню 05 копійок.
Після набрання вироком законної сили, речовий доказ - велосипед марки «Україна» чорного кольору, який переданий відповідповідальне потерпілому ОСОБА_4 вважати повернутим за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Коломацький районний суд Харківської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1