Провадження № 1-кс/947/5005/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000205 від 02.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, до ЧЧ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що в період часу з 26.03.2021 по 29.03.2021 її брат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу здійснили крадіжку праски фірми «Фелікс», мультиварку фірми «Фелікс», телевізор фірми «Самсунг», блендр фірми «Redmond», два срібних ланцюжка, електромясорубка фірми «Zelmar», соковижималку фірми «Zelmar» та велосипед, тим самим був спричинений матеріальний збиток ОСОБА_5 , сума якого встановлюється.
В ході досудового розслідування, 14.04.2021 в період часу з 17:00 по 17:30, в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога буд. 172, ОСОБА_8 добровільно було видано майно, а саме: велосипед, чорно-червоного кольору, з маркувальним надписом білого кольору «Azimut», на який в подальшому вказала потерпіла ОСОБА_5 , яке в подальшому постановою слідчого визнано речовим доказом.
Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

До суду надійшла заява про розгляд клопотання у відсутність слідчого.

Відповідно до рапорту слідчого власник майна повідомлена про дату та час розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, та доведено матеріалами клопотання, що вищезазначене майно належить ОСОБА_5 , тобто особі, яка є потерпілою у кримінальному провадженні, та саме за зверненням цієї особи було розпочате досудове розслідування, тому з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим у клопотанні не доведено необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, у зв`язку із чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000205 від 02.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України відмовити.

Зобов`язати потерпілу ОСОБА_5 на першу вимогу слідчого надати велосипед, чорно-червоного кольору, з маркувальним надписом білого кольору «Azimut».
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1