В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1550/19

Провадження № 1-кп/348/87/21

17 лютого 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

представника потерпілої: ОСОБА_6

обвинуваченого : ОСОБА_7

захисника : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408 за обвинувальним актом від 26.07.2019 р. про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого по тимчасовим заробітках, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, судимого вироком Надвірнянського районного суду від 05.04.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України, громадянина України,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів та утримання дітей (аліментів).

Кримінальний проступок ним вчинено при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_7 згідно виконавчого листа № 2-347/09, виданого Хустським районним судом Закарпатської області, 26 лютого 2009 року зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_9 на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочато згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2009 та 19 липня 2009 року Надвірнянським районним відділом ДВС відкрито виконавче провадження №14419304 про стягнення аліментів з ОСОБА_7 .

Проте, обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи на посаді робітника в ТзОВ «ПБС», маючи можливість сплачувати кошти в користь ОСОБА_9 на утримання однієї неповнолітньої дитини, будучи належним чином повідомленим державним виконавцем про можливе настання кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів у Надвірнянський відділ державної виконавчої служби на виклики не з`являється, на попередження державного виконавця про настання кримінальної відповідальності не реагує, аліменти добровільно не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість за період часу з 14 квітня 2009 року по 01 травня 2019 року в розмірі 39725,00 гривень, що сукупно становить суму виплат більшу, аніж сума відповідних платежів за три місяці.

Всього внаслідок злісного ухилення ОСОБА_7 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання однієї неповнолітньої дитини утворилася заборгованість у розмірі 39725,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково.Суду пояснив, що згідно виконавчого листа № 2-347/09, виданого Хустським районним судом Закарпатської області, 26 лютого 2009 року він зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_9 на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З вказаним рішенням суду про стягнення аліментів він ознайомлений. Також він був повідомленим державним виконавцем про можливе настання кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, однак він вчасно не сплачував аліменти на утримання сина, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Проте він заперечує факт свого батьківства відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , а також не мав постійного заробітку, тому не сплачував аліменти, також зазначає, що через проблеми із здоров`ям та обставинами які склалися він не мав можливості вчасно оспорити своє батьківство. У вчиненому розкаявся. Він шкодує про скоєне, просить обрати мінімальне покарання. Цивільний позов не визнає, просить відмовити.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватість в інкримінованому йому проступку його вина повністю доводиться показаннями потерпілої, письмовими документами перевірених і досліджених судом в судовому засіданні
Так, допитаний в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що згідно виконавчого листа № 2-347/09, виданого Хустським районним судом Закарпатської області, 26 лютого 2009 року ОСОБА_7 зобов`язаний сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2009 та 19 липня 2009 року Надвірнянським районним відділом ДВС відкрито виконавче провадження №14419304 про стягнення аліментів з ОСОБА_7 . Однак ОСОБА_7 не сплачував аліменти, а тому за її заявою відносно ОСОБА_7 Надвірнянським відділом НП ГУНП в Івано-Франківської області було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 164 КК України. Вважає, що їй в результаті неправомірних дій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду у вигляді несплачених аліментів, яка повинна бути стягнута у рамках виконавчого провадження. Також їй заподіяна і моральна шкода, яка складається з того, що впродовж значного часу починаючи з 26.02.2009 року по даний час, вона змушена самостійно утримувати сина, не мала джерела доходу, була змушена постійно шукати гроші, позичати кошти на утримання дитини. З вини обвинуваченого ОСОБА_7 тривалий час був порушений її звичайний життєвий режим, вона змушена шукати додатковий заробіток, постійно відчувала душевний біль, безнадійність, безпорадність, що призвело до душевних страждань та порушило її життєві зв"язки з рідними. В даний час до обвинуваченого ОСОБА_7 вона має претензії матеріального характеру щодо заборгованості по аліментах. За весь час розгляду справи він не відшкодував їй заборгованість, а тому просить обрати обвинуваченому суворе покарання та підтримує цивільний позов повністю та просить його задоволити.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні проступку також доводиться письмовими доказами:
- даними заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.05.2017 р., згідно якої ОСОБА_5 звернулася до Надвірнянського ВП ГУНП з повідомленням про те, що ОСОБА_7 не сплачує її аліменти згідно рішення суду, внаслідок чого утворилася заборгованість ( а.с. 128-129);
- даними рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 26.02.2009 року , згідно якого ОСОБА_7 зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_9 на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 114);

- даними виконавчого листа виданого Хустським раонни судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_7 аліментів в користь ОСОБА_9 на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 116).

- даними рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.10.20118 року, згідно якого збільшено розмір аліментів. ОСОБА_7 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_9 в розмірі по 1300,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_7 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 15509,72 грн. (а.с.118-119).

-згідно розрахунку державного виконавця Надвірнянського відділу ДВС із сплати аліментів ОСОБА_7 допустив заборгованість станом на 01.05.2019 року в сумі 39725,00 грн. (а.с. 117).

- згідно висновку судово-психіатричного експерта №160/2019 року ОСОБА_7 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих щодо нього протиправних дій, виявлено ознаки РПП внаслідок вживання алкоголю, вживання зішкодою для здоров"я, що згідно МКХ-10 F10.1 Обвинувачений ОСОБА_7 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує (а.с. 106-109).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають поясненням потерпілої, письмовим доказам по справі.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вважає себе біологічними батьком дитини, тому не сплачував аліменти суд вважає такими, що направлені на пом`якшення покарання за вчинення кримінального правопорушення, не підтверджені належними доказами та повністю спростовуються сукупністю покладених в основу вироку доказів.
Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні проступку при обставинах, викладених в обвинувальних актах.
Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 164 КК України, які виразились у вчиненні умисних дії, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів та утримання дітей (аліментів), кваліфіковані вірно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особу винного, який неодноразово судимий, має постійне місце проживання, за якими характеризується задовільно, що обвинувачений ОСОБА_7 не перебуває на обліку в психіатричному кабінеті, однак знаходиться на обліку в наркологічному кабінеті, його поведінку до і після вчинення проступку, відношення до вчиненого, а також думку потерпілої, яка має претензій морального характеру до обвинуваченого та просить його суворо карати. Відсутність добровільного відшкодування заборгованості.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено .
Згідно досудової доповіді Надвірнянського міськрайонного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, складених 15.01.2020, беручи до уваги інформацію про особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинувачуваного ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб) (а.с. 53-54).
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах, встановлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України у виді арешту.
На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.
11.09.2019 року потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свій позов потерпіла мотивує тим, що згідно матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин справи, їй завдано матеріальну шкоду в розмірі суми несплачених аліментів, а також його діями завдано моральної шкоди позивачці, яка полягає в тому, що більше 10 років, вона змушена самостійно утримувати сина, не мала джерела доходу, з вини відповідача тривалий період часу був порушений звичайний життєвий ритм позивача; вона була змушена шукати додатковий заробіток, замість вирішені звичайних життєвих задач вона була змушена звертатися до правоохоронних орган та суду за захистом своїх прав, скоєне заподіяло позивачу душевні страждання порушилися її та її близьких людей життєві зв`язки, позивач постійно відчув і душевну біль, безнадійність та безпорадність. Моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі по 100000,00 грн.

У судовому засіданні представник потерпілої заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, заперечив в повному обсязі, просив відмовити.

Суд, заслухавши думку цивільного позивача, цивільного відповідача, давши належну оцінку зібраним доказам з точки зору їх належності та допустимості, дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють відповідальність за заподіяну шкоду, зокрема ст.23, 1167 ЦК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України.

Протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 дійсно завдано моральну шкоду потерпілій, яка утримує спільну дитину, на утримання якої обвинувачений зовсім не надає коштів, а потерпіла немає достатнього достатку для лікування, оздоровлення та утримання дітей, через що відчуває моральні страждання та певні труднощі, які впливають на її моральний стан.

Суд враховуючи характер вчиненого відносно потерпілої правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, те, що потерпілій необхідно було докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінювати звичайний спосіб життя, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням матеріального стану обвинуваченого, достатньою та розумною, за таких обставин, є сума відшкодування в розмірі 5000,00 гривень, у співвідношенні для відшкодування заподіяного виду шкоди та яка відповідає обсягу моральних страждань потерпілої у зв`язку з несплатою аліментів на неповнолітню дитину, в решті позову слід відмовити.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.100, 127-128, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити покарання 2 місяці арешту.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5000,00 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку

Суддя ОСОБА_1