Справа № 461/9273/20
Провадження № 1-кс/461/1010/21
УХВАЛА
про надання дозволу на арешт майна
11.02.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна -

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0001398 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, погодженим прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.

Подане клопотання мотивує тим, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані вилучені речі та документи самі по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, арешт на майно необхідно накласти з метою проведення відповідних експертиз.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, однак, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України. Одночасно із поданим клопотанням, слідчий просить проводити розгляд такого без його участі, без здійснення фіксації та без участі власника майна.

Враховуючи положення ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливим провести судовий розгляд без повідомлення власника майна.

Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001398 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 29.04.2020 року в СВ Галицького ВП надійшла заява про те, що 05.01.2020 року невідома особа, перебуваючи у невстановленому місці із застосуванням комп`ютерної техніки шахрайським способом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , чим завдала останньому матеріальної шкоди на суму 5 500 доларів США.

В ході проведеного 07.02.2021 року обшуку, що проводився за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено флеш-носій із маркуванням «X PorPatriot» ємкістю на 2 Gb,2 флеш-накопичувача «SanDisk» ємкістю на 16 та 32 Gb, флеш-накопичувач Verico» ємкістю 16 Gb.
07.02.2021 року вилучені в ході обшуку речі та документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукувані, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України вилучені речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що накладення арешту на майно проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також те, що вищевказані речі та документи визнані речовими доказами та мають важливе доказове значення для кримінального провадження, оскільки можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення та могли використовуватись в якості засобів вчинення злочину, необхідні для розкриття кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, вилучене 07.02.2021 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 флеш-накопичувачі, а саме: флеш-носій із маркуванням «X PorPatriot» ємкістю на 2 Gb,2 флеш-накопичувача «SanDisk» ємкістю на 16 та 32 Gb, флеш-накопичувач Verico» ємкістю 16 Gb.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1