Єдиний унікальний номер 448/761/21
Провадження № 1-кп/448/166/21
У Х В А Л А
Іменем України

23.06.2021 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000073 від 15.06.2021р., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соколя, Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
та обвинувачений ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесений 15.06.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що в грудні 2014 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у гаражному приміщенні, що за місцем проживання: АДРЕСА_1 , умисно, за допомогою болгарки, видалив номерну деталь з номером кузова автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «Polo», який перебував у його користуванні, з послідуючим вварюванням за допомогою зварювального апарату на його місце металевої пластини, на якій за допомогою зубила та молотка наніс номер кузова автомобіля НОМЕР_1 , без дозволу на це відповідних органів, які уповноважені проводити зміни, вносити відповідні відомості та проводити реєстрацію транспортних засобів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфіковані за ст.290 КК України знищення, підробка та зміна номеру кузова транспортного засобу, без дозволу відповідних органів.

В підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 , подано письмове клопотання, котре ним підтриман в судовому засіданні про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України та закриття провадження у справі.

В обґрунтування свого клопотання вказав, що він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до ст.49 КК України, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а сам: ст.290 КК України відноситься до кримінальних проступків та строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення такого станом на 23.06.2021р. закінчився.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілі особи в даному кримінальному провадженні відсутні.

Вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставим звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України та ст.106 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Санкцією статті 290 КК України передбачено покарання - штраф від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Із врахуванням викладених положень у ст.12, п.2 ч.1 ст.49 КК України, дане кримінальне правопорушенням відноситься до кримінального проступку, та у разі вчинення такого, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Згідно з матеріалами кримінального провадження інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинено у грудні 2014 року.

Станом на 23 червня 2021 року з дня вчинення інкримінованого кримінального правопорушення минуло більше як три роки.

Крім цього, ОСОБА_3 , в розшуку під час досудового розслідування та судового розгляду не перебував, об`єктивних даних про вчинення ним нових кримінальних правопорушень судом не встановлено.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, також ним подане відповідне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке повністю підтримано в судовому засіданні.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Як наслідок, із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 Кримінального кодексу України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 31.03.2021 року підлягають скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат, то суд з даного приводу зазначає.
Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частиною 1 ст.126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

До такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №598/1781/17 та зазначила, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. З врахуванням викладено, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Таким чином, вирішення питання про розподіл процесуальних витрат в межах кримінального провадження вирішується згідно вимог ст.ст.118-126 КПК України.

Отже, процесуальні витрати за проведення експертизи від 27.04.2021 року, що були призначені за ініціативою органу досудового розслідування - не підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки як відомо із вимог ч.2 ст.124 КПК України, - лише у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому такі слід віднести на рахунок держави.

Вказане узгоджується із висновками викладеними в ухвалах Верховного Суду у справі №758/2420/17 від 25.06.2018р. та у справі №592/10225/19 від 25.03.2021р.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288, 314, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за статтею 290 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000073 від 15.06.2021р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України - закрити.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 31.03.2021 року підлягають скасуванню.

Речові докази: транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Polo», реєстр.№ НОМЕР_2 з ключами, котрий перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Арламівська Воля Яворівського району Львівської області та на даний час знаходиться на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Львівської області, - повернути його законному володільцю, тобто ОСОБА_3 ;

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Мостиський районний суд Львівської області.

Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя ОСОБА_1