Справа №295/6512/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового
засідання ОСОБА_2
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000486 від 29.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.ст. 186 ч.2, 357 ч.3 КК України,-
з участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
До суду надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.ст. 186 ч.2, 357 ч.3 КК України.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що угода в кримінальному провадженні не укладалася, відсутні підстави для закриття кримінального провадження, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, справа підсудна Богунському районному суду м. Житомира та може бути призначена до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_5 подала клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. В обґрунтування зазначила, що за змістом обвинувального акту не конкретизовано яким чином ОСОБА_3 погрожував застосування насильством, що є небезпечним для здоров`я потерпілого, не описано детально колір викраденого мобільного телефону, обвинувальний акт не скріплений печаткою, у вказаному обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, що є обов`язковим елекментом. Крім того реєстр, який доданий до обвинувального акту не відповідає вимогам ст.ст. 109,291 КПК України, оскільки не містить всіх даних про прийняті процесуальні рішення та дії. Ввважає, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , допитані під час досудового розслідування, не можуть бути свідками події, оскільки останні є працівниками поліції.
Прокурор висловила свої заперечення.
Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Сторона захисту обґрунтовує невідповідність обвинувального акту ст. 291 КПК України в частині відсутності формулювання обвинувачення, не конкретизації фактичних обставин кримінального правопорушення.
В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» частини третьої ст.6, є негайна та детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. При цьому є пріоритетним неформальне розуміння поняття «обвинувачення».
Практика Європейського Суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Суд приходить до висновку, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Згідно ч.4 ст. 291 КПК України надання суду інших документів, не передбачених цією статтею, до початку судового розгляду забороняється.
Обґрунтування викладені стороною захисту, як підстава повернення обвинувального акту, виходять за межі вимог ст. 314 КПК України, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, які суд має право вирішити, доводи захисту стосуються оцінки доказів, які суд має право досліджувати лише в ході судового розгляду.
Суд відхиляє доводи захисту щодо необхідності скріплення печатки на обвинувальному акті, оскільки вони суперечать вимогам ст. 290 КПК України. Посилання захисту на відсутність опису кольору мобільного телефону та неповноти реєстру не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту.
Крім того, відповідно до вимог ст. 338 КПК України в ході судового розгляду прокурор має право змінити обвинувачення в суді.
Відповідно до виморг ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту іхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтерсів засобами, передбаченими цим Кодексом. Зазначена норма забезпечує право учасників судового провадження в поданні суду своїх доказів. У зв`язку з чим доводи сторони захисту щодо неможливості допиту свідків сторони обвинувачення суперечить засадам змагальності сторін та не є підставою для повернення обвинувального акту.
З огляду на наведене, відсутні підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. 314 КПК України,суд, -
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000486 від 29.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.ст. 186 ч.2, 357 ч.3 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1