Справа № 577/3545/21
Провадження № 1-кп/577/383/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" серпня 2021 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395 від 05 червня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

29 липня 2021 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з Конотопської окружної прокуратури Сумської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 липня 2021 року кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Своє клопотання обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України. Ризики, які були встановлені під час досудового розслідування кримінального провадження, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення, продовжують існувати і на даний час та дають обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про існування зазначених ризиків свідчать такі обставин: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який згідно санкції ч. 1 ст. 187 КК України йому, у випадку доведення його вини, загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тяжкість вчиненого злочину свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_5 , а усвідомлення обвинуваченим невідворотності покарання за вчинення вказаного злочину виключно у вигляді позбавлення волі дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку та підвищує ризик того, що він, перебуваючи на свободі, може вчиняти дії, направлені на уникнення кримінального покарання шляхом переховування від суду або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню. Інкримінований йому злочин ОСОБА_5 вчинив, будучи два рази засудженим за вчинення корисливих злочинів, а також у період іспитового строку, шляхом застосування до потерпілого фізичного насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я останнього, демонстративно у громадському місці, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого та про можливість рецидиву злочинів.

За таких обставин, які є достатньо вагомими, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, а тому до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечує, прохає обрати у відношенні нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримує позицію свого підзахисного.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає, що клопотання прокурора про обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

При вирішенні питання про обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, вчинив інкримінований йому злочин у період іспитового строку, визначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2020 року, за яким ОСОБА_5 був визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Крім того ОСОБА_5 з 04 грудня 2021 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» з діагнозом «Побутове пияцтво».

За таких обставин суд вважає, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В той же час, суд вважає, що стороною обвинувачення не надані докази наявності ризиків, передбачених п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та не доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може переховуватися від суду.

Вказані ризики нічим не підтверджені, а тому не заслуговує на увагу суду.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частинами 1, 2, 4 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу обвинуваченого та практикою Європейського суду з прав людини, не встановлено достатніх підстав, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленому судом ризику можливо у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

ОСОБА_5 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, тобто така заборона не передбачає примусової ізоляції обвинуваченого від суспільства, а тому ОСОБА_5 , який за вищевказаною адресою проживає один, не має рідних, тимчасово працює на посаді слюсаря з ремонту автомобілів ПрАТ «Конотопський хлібокомбінат» слід заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 18 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 197, 314, 315, 393-395 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Обрати ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши у період часу з 18 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 електронний засіб контролю шляхом закріплення на тілі пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 :

1) носити електронний засіб контролю;

2) прибувати до суду за першою вимогою;

3) у період часу з 18 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби не відлучатися з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Строк дії ухвали встановити до 23 жовтня 2021 року до 24 год. 00 хв.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що покладені на нього обов`язки застосовуються до 23 жовтня 2021 року до 24 год. 00 хв. У разі необхідності зазначений строк може бути продовжений за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію та обов`язки скасовуються.

Обвинуваченому ОСОБА_5 під підпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ОСОБА_5 обов`язків, покладених на нього у зв`язку із обранням у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, покласти на Конотопський РВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1