Справа № 372/943/20
Провадження 1-кс-652/21
ухвала
Іменем України

16 липня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області заяву захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про відвід судді,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду у провадженні головуючого судді ОСОБА_7 перебуває справа № 372/943/20 (1-кп-57/21) щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.350 КК України.

Під час судового розгляду захисник в інтересах обвинуваченого подав заяву про відвід судді ОСОБА_7 , посилаючись на вияв упередженості цього судді під час вирішення процесуальних питань розгляду справи.

В судовому засіданні захисник підтримав свою заяву, посилаючись на те, що сумніви в неупередженості судді виникли після початку судового розгляду, оскільки суддя невірно визначив статус його довірителя через неналежне вручення обвинувального акту, необґрунтовано застосував привід, проявляв упереджене ставлення.

Обвинувачений підтримав заяву, посилаючись на аналогічні доводи, а також стійку впевненість в упередженості судді ОСОБА_7 , недовіру до цього судді, прояви нешанобливого ставлення до себе як людини та політика, оскільки він має статус народного депутата Верховної Ради України 7 скликання пожиттєво і депутата Львівської обласної ради.

Прокурор заперечив проти заяви, посилаючись на її необгрунтованість.

Потерпілий проти заяви заперечив.

Вважаю можливим розгляд заяви за відсутності судді, якому заявлено відвід, який не виявив бажання надати пояснення у цій справі, оскільки його неявка в силу ст. 81 КПК України не перешкоджає розгляду.

Вирішуючи вимоги заяви слід прийняти до уваги наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При цьому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.

Згідно п.п.49,53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява N 33949/02) відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Суд вважає недоведеними твердження сторони захисту щодо неправомірності рішень і дій головуючого судді ОСОБА_7 відносно організації розгляду цього кримінального провадження, оскільки в силу своїх повноважень головуючий суддя зобов`язаний був вчиняти відповідні дії, направлені на своєчасний розгляд справи, яка не знаходить свого вирішення з 10.03.2020 року, зокрема через неявки учасників процесу та карантинні обмеження. Обставини щодо дійсного процесуального статусу учасників процесу, щодо змісту і оформлення обвинувального акту, винуватості чи невинуватості особи тощо наразі не оцінювались судовими рішеннями, оскільки це є передчасним з огляду на те, що у справі не завершено навіть підготовче провадження, тому подібні твердження не є достатніми підставами для відводу судді.

Доводи щодо неетичної поведінки судді не знайшли об`єктивного підтвердження під час розгляду цієї заяви.

Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що від невідомої особи їм стало відомо про певні вислови головуючого судді стосовно особи обвинуваченого суд оцінює як надумані й безпідставні.

Однак, оцінюючи всі доводи сторони захисту загалом у сукупності із поясненнями учасників процесу та матеріалами кримінального провадження, суд вважає доцільним з метою запобігання виникненню при подальшому розгляді справи щонайменших сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів, уникнення можливих суджень учасників судового процесу про небезсторонність судді, недопущення в подальшому невірного сприйняття рішення суду по суті справи, забезпечення ефективності розгляду даної справи, уникнення будь-яких сумнівів учасників процесу та громадськості у об`єктивності, законності і обґрунтованості вирішення справи, а відтак і правосудності судового рішення, враховуючи необхідність забезпечення обвинуваченому права на справедливий суд, усунення підстав для можливих висновків щодо упередженості і небезсторонності складу суду, заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву захисника задовольнити.

Відвести суддю Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_7 від участі у розгляді справи № 372/943/20 (1-кп-57/21) щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.350 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1