ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/3150/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11кп/818/978/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.127,ч.2 ст. 146 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника обвинувачених, адвоката ОСОБА_9 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець ст. Орджонікідзевська Сунженського району Ігнушетія, громадянин України, росіянин, з базовою середньою освітою, одружений, офіційно непрацюючий, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127 та ч. 2 ст. 146 КК України, з призначенням йому покарання:
- за ч. 2 ст. 127 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 146 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Червоний Донець, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, неодружений, працюючий на посаді машиніста крану Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», раніше не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127 та ч. 2 ст. 146 КК України, з призначенням йому покарання:
- за ч. 2 ст. 127 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 146 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від подальшого відбування призначеного покарання звільнено, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 25.08.2019 близько 09.30 години, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою примусити вчинити дії, що суперечать волі потерпілого ОСОБА_11 , у тому числі отримати від нього визнання своєї вини у вчиненні 24.08.2019 крадіжки особистого майна ОСОБА_7 , а саме велосипеда, з цією метою підійшли до потерпілого ОСОБА_11 , який перебував поблизу магазину «Пікнік», що розташований за адресою: вулиця Заводська, буд. 17, в сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області, де ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки в область правого ока, 5-6 ударів в область правої щоки, виску з правої сторони та в щелепу з правої сторони. Після чого ОСОБА_7 , шляхом обману, а саме вказавши, що вони поїдуть до підприємства на якому працює потерпілий ОСОБА_12 , запропонував йому сісти до автомобіля ВАЗ 2107, який знаходився у користуванні та під керуванням ОСОБА_8 та перебував біля магазину «Пікнік».
На вказаному автомобілі, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою разом із ОСОБА_8 , привезли потерпілого ОСОБА_11 в сосновий ліс на ділянку місцевості на відстані близько 2 км від траси Т2105 напрямку Балаклія-Андріївка Андріївського лісництва ДП «Балаклійський лісгосп», що розташована на території Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю та ч. 1 ст. 28 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, стали піддавати ОСОБА_11 катуванню, яке спочатку виразилось у тому, що 25.08.2019 близько 10.00 години, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 сказав потерпілому ОСОБА_11 виходити з автомобілю, після чого разом з ОСОБА_8 схопили за обидві руки потерпілого та потягнули до дерева. На прохання припинити вказані дії ніяк не реагували, лише погрожували, що якщо не зізнається у вчиненні крадіжки, в лісі «похоронять». Загальними й об`єднаними зусиллями, спираючись на допомогу та сприяння один одному у вчиненні катування ОСОБА_11 , продовжили піддавати останнього катуванню, силоміць підтягнули до дерева, поставили обличчям до дерева, дві руки обхопили навколо дерева та зав`язали вдвох мотузку на руках, яку ОСОБА_7 дістав з багажнику вказаного автомобіля, другим фрагментом мотузки зав`язали ноги потерпілому та завдали йому тим самим сильного фізичного болю.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , взяв з землі дерев`яну палку довжиною близько 1,2 м, супроводжуючи свої дії вимаганням від потерпілого ОСОБА_11 визнання у вчиненні ним вищевказаної крадіжки особистого майна останнього, з розмаху наніс один удар по спині потерпілого ОСОБА_11 , а саме в ділянку поясниці, далі наніс близько 10 ударів в область спини, поперекову ділянку, в область лівого та правого передпліччя. Від вказаних ударів потерпілий сповз по дереву вниз, після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 знову підняли та поставили потерпілого біля дерева, не розв`язуючі руки та ноги. Далі, ОСОБА_7 знову наніс потерпілому один удар палицею в область височної частини голови з правої сторони та кулаком правої руки стоячи зліва від потерпілого наніс сильні удари в область голови зліва, а саме в область брови, від якого потерпілий втратив свідомість. ОСОБА_7 з метою залякування потерпілого, за допомогою дерев`яної палиці наніс близько 10 ударів по спині.
Лише припинили катування після телефонного дзвінка ОСОБА_7 від ОСОБА_13 з вимогою повернути потерпілого ОСОБА_11 на місце роботи. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 посадили потерпілого ОСОБА_12 до вищевказаного автомобіля та відвезли до цеху ПП «Еко вторресурс», а саме до місця роботи потерпілого, яке розташоване за адресою: сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області.
Таким чином, внаслідок вищевказаних побоїв та знущань потерпілому ОСОБА_11 спричинено такі тілесні ушкодження: синець в навколоочній ділянці справа, крововилив на білковій оболонці правого ока, синець в скроневій ділянці справа, синець в навколо очній ділянці лівого ока, синець на правій щоці, синець на верхній губі зліва, синець на підборідді зліва, 2 синця на спині зліва та один справа, синець та 6 саден в поперековій ділянці, садно на правому передпліччі, садно на лівому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також забій правої нирки і лівої нирки, гематурія, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, голови, тулубу, які, згідно п.п. 4.6. п.п. 4.13. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», не оцінюються за ступенем тяжкості отримання тілесних ушкоджень.
Отже, вищевказані тілесні ушкодження та фізичний біль, завдавалися потерпілому ОСОБА_11 близько 2 (двох) годин, тобто з 09.30 години до 11.30 години 25.08.2019, більш точний час не встановлено.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисник обвинувачених, адвокат ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі просить вирок Балаклійського районного суду Харківської області 08 жовтня 2020 року - скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Постановити новий вирок суду, в якому визнати винними та засудити:
ОСОБА_8 , за ч.2 ст.127 КК України до 6 років позбавлення волі, за ч.2 ст.146 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 , за ч.2 ст.127 КК України до 7 років позбавлення волі, за ч.2 ст.146 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд призначаючи фактично мінімальне покарання не врахував, що ОСОБА_7 вину визнав частково, ОСОБА_8 не визнав своєї вини, тобто, не розкаялися у скоєному, ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України не судимий, однак, знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про їх виняткову зухвалість, вперте небажання стати на шлях виправлення, завдані збитки відшкодували частково.
Вважає, що за таких обставин суд необгрунтовано при призначенні покарання ОСОБА_8 застосував ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Захисник обвинувачених, адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок Балаклійського районного суду Харківської області - змініти в частині кваліфікації дій засуджених за ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 146 КК України. Призначити відносно ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається, що судом було допущено неповноту судового розгляду, а саме не підтверджено факту попередньої змови обвинувачених, оскільки вона могла відбутись лише телефоном, а суд відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту щодо підтвердження або спростування телефонних розмов. Також вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме: наявність попередньої змови спростовується показами обвинувачених, потерпілого та свідків; суд не врахував наявність у ОСОБА_7 двох неповнолітніх доньок, одна з яких має тяжке захворювання , він щиро розкаявся у скоєному та частково відшкодував моральну шкоду потерпілому. Крім того ОСОБА_8 також частково визнав себе винним в частині того, що він на прохання ОСОБА_7 привіз потерпілого до лісу де саме ОСОБА_7 прив`язав його до дерева та наносив йому удари. Каяття ОСОБА_8 підтверджується частковим відшкодуванням моральних шкоди потерпілому.

Також посилається, що судом не усунено неточності, а саме те що, потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначав про наявність у нього на зап`ястях припухлостей та саден, які були і на час проведення експертизи, але допитаний в судовому засіданні експерт не підтвердив наявність вказаних ушкоджень, а отже потерпілий ввів суд в оману.

Вважає, що навіть наявність у діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, в разі каяття ОСОБА_7 в скоєному, активному сприянню розкриттю злочинів, наявності двох неповнолітніх дітей, суд був повинен призначити покарання для ОСОБА_7 , надавши йому іспитовий строк.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинувачених та їх захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту в повному обсязі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_9 не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку за вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами захисника щодо необхідності зміни вироку районного суду в частині кваліфікації дій засуджених на ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 146 КК України.

Наявність в діях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 попередньої змови на вчинення інкримінованих їм злочинів підтверджуються зібраними та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_11 який пояснив, що 25.08.2019 він, перебував біля магазину «Пікнік», до нього підійшов раніше незнайомий йому чоловік, як пізніше він дізнався ОСОБА_7 , та звинуватив у крадіжці велосипеду та завдав йому кілька ударів кулаком по обличчю. Весь цей час неподалік стояв ще один незнайомий йому чоловік, як пізніше він дізнався ОСОБА_8 , та спостерігав. Потім він добровільно сів до автомобіля ВАЗ 2107 червоного кольору на який йому вказали, оскільки був впевнений, що вони поїдуть саме до нього на роботу. За кермом сидів ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 сів поруч з ним на заднє сидіння. Спочатку вони поїхали в протилежному напрямку та заїхали на АЗС. Після цього вони поїхали в напрямку його роботи, але не доїжджаючи до неї метрів 200-300 звернули в ліс та зупинились на якійсь галявині на якій було дерево. Всі вони вийшли з машини. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взяли його під руки, підвели до дерева та зв`язали руки і ноги навколо дерева обличчям до нього. ОСОБА_8 , після того як допоміг ОСОБА_7 зв`язати його руки і ноги, від дерева відійшов. ОСОБА_7 взяв у руки палицю і почав наносити йому удари по спині та в ділянку нирок. При цьому ОСОБА_7 вимагав у нього зізнатися де він подів велосипед, говорячи «Сознавайся где велосипед, а то тут похороним». Він сприймав вказані погрози реально і злякався за своє життя. Також він неодноразово просив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 припинити дії. Від ударів він сповз по стволу дерева на землю. Після цього ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 підняли його з землі і затягнули дужче мотузку на руках, щоб він не впав. ОСОБА_7 знову почав наносити йому удари палицею по спині та в область нирок. Від ударів у нього потемніло в очах. Після цього він почув як ОСОБА_7 на мобільний телефон хтось подзвонив. По розмові він зрозумів, що телефонував його начальник ОСОБА_13 , який просив ОСОБА_7 привезти його на місце роботи. Його відв`язали від дерева, хто саме він не пам`ятає, дали пляшку води умитися, після чого він добровільно сів в автомобіль і його відвезли на місце роботи. На місці роботи викликали швидку допомогу та поліцію. Його поклали на ноші і відвезли до Балаклійської районної лікарні, де він протягом тижня проходив лікування від нанесених тілесних ушкоджень. Також пояснив, що ОСОБА_8 особисто ударів йому не наносив.

- показами свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що проживає у сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області. Влітку 2019 року, точної дати він не пам`ятає, вранці він пішов до магазину «Пікнік». Біля магазину він зустрів ОСОБА_7 , який розказав йому, що в нього вкрали велосипед і у крадіжці він підозрює ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_11 йшов на зустріч. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 і вони почали розмовляти. Про що саме, він не чув. Він пішов до магазину і пробув там близько 10 хв. Коли вийшов, побачив на обличчі у ОСОБА_11 кров. Потім на автомобілі під`їхав ОСОБА_8 і він стояв спілкувався разом з ним. Також він чув як ОСОБА_11 говорив ОСОБА_7 , що в нього немає його велосипеда. Після цього підійшов ОСОБА_7 , сказав ОСОБА_8 «поїхали». До них в автомобіль сів ОСОБА_11 і вони поїхали.

- показами свідка ОСОБА_16 який пояснив, що працює разом з ОСОБА_11 . Влітку 2019, точної дати він не пам`ятає, о 08.00 год. ранку він, ОСОБА_11 та ОСОБА_17 пішли в магазин «Пікнік», що в сел. Андріївка. Біля магазину до них підійшли двоє незнайомих чоловіків, як потім він дізнався ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і почали вимагати у ОСОБА_11 віддати велосипед, ніби то напередодні ввечері він його вкрав. Вони взяли ОСОБА_11 під руки і відвели до літнього павільйону магазину. З криками «Де велосипед», ОСОБА_7 почав наносити ОСОБА_11 удари руками та коліном в область голови. У ОСОБА_11 пішла кров з носа і з рота. Він з ОСОБА_18 хотіли їх розтягнути, але в них не вийшло. Після цього ОСОБА_7 запропонував подзвонити начальнику їхньої бази, щоб з`ясувати де дівся велосипед. Він з ОСОБА_18 намагалися пояснити ОСОБА_7 , що ОСОБА_11 не крав його велосипед. ОСОБА_7 додзвонився начальнику бази і той йому сказав, щоб всі приїхали на базу і вони з`ясують це питання. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 сіли на заднє сидіння автомобіля, а за кермом був ОСОБА_8 , і вони поїхали. Події біля магазину тривали близько 40 хвилин. Після цього він подзвонив своєму начальнику ОСОБА_13 і розповіли про те, що сталося. ОСОБА_13 сказав їм повертатися на базу. Повернулися вони близько 09.00 год. і через 15-20 хв. під`їхав ОСОБА_13 . Він якимось чином дізнався телефон ОСОБА_7 , подзвонив йому і попросив привести ОСОБА_11 на базу. Через приблизно 30 хвилин приїхали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , разом з ними був ОСОБА_11 , який був весь побитий та погано пересувався. ОСОБА_11 був роздягнутий до торса, у нього була велика гематома на спині та в області нирок, також були садна та синці на руках. Він допоміг ОСОБА_11 дійти до приміщення де вони проживали і поклав його на ліжко. На його питання де він був і що сталося, ОСОБА_11 відповів, що його відвезли до лісу, прив`язали до дерева і били палкою по всьому тілу і по голові. Казав, що до дерева його прив`язували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Потім приїхала швидка допомога і забрала ОСОБА_11 до лікарні.

- показами свідка ОСОБА_19 яка пояснила, що працює разом з ОСОБА_11 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вона знає як мешканців сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області. У серпні 2019, більш точну дату не пам`ятає, вона разом з ОСОБА_11 та ще одним їхнім співробітником ОСОБА_20 , пішли до магазину «Пікнік», що в сел. Андріївка. Біля магазину «Пікнік» до ОСОБА_11 підійшов ОСОБА_7 , відвів його в сторону і почав звинувачувати в крадіжці велосипеду. Потім ОСОБА_7 почав наносити ОСОБА_11 удари кулаком по обличчю. Ударів було більше 2-х, але скільки точно не пам`ятає. Вона сказала ОСОБА_7 , що ОСОБА_11 не міг вкрасти його велосипед, але він не відреагував. Після цього ОСОБА_7 зайшов до магазину, а ОСОБА_11 залишився на вулиці. Коли ОСОБА_7 вийшов з магазину, він підійшов до ОСОБА_8 , який весь цей час також знаходився біля магазину «Пікнік», але стояв в стороні біля свого автомобіля червоного кольору. Після цього ОСОБА_7 сказав ОСОБА_11 сідати в автомобіль ОСОБА_8 . ОСОБА_11 самостійно сів на заднє сидіння. Поруч з ним сів ОСОБА_7 і вони кудись поїхали. За кермом був ОСОБА_8 . Вона відразу подзвонила своєму керівнику ОСОБА_13 і повідомила про те, що сталося. Він сказав їм повертатися на базу. Коли вони повернулися ОСОБА_11 на базі ще не було. Потім ОСОБА_13 сказав знову сходити до магазину «Пікнік» і перевірити чи не повернувся туди ОСОБА_11 . Коли вона була біля магазину, подзвонив ОСОБА_20 і сказав, що ОСОБА_11 вже на базі і щоб вона поверталася. Коли вона повернулася на базу, ОСОБА_11 лежав на ліжку, у нього була велика гематома на спині і він говорив, що йому погано. Вони викликали швидку. Коли ОСОБА_11 йшов до швидкої вона помітила, що в нього було побите і закривавлене обличчя. Одежа також була в крові. ОСОБА_11 повідомив їй, що його відвезли в ліс, прив`язали до дерева і били.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були виключно узгодженими між собою. ОСОБА_8 був присутнім при побитті та бачив, як ОСОБА_7 б`є потерпілого ОСОБА_11 ; ні біля магазину ні в лісі не перешкоджав ОСОБА_7 в цьому; змінив маршрут руху свого автомобіля, та поїхав у ліс; разом з Ізосімовим тягав та прив`язував потерпілого до дерева. Отже попередня змова мала місце і могла відбутись тоді або після того, як потерпілий ОСОБА_11 сів в автомобіль ОСОБА_8 .

Крім того колегія суддів зазначає, що посилання захисника на наявність неточностей у вироку суду, оскільки потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначав про наявність у нього на зап`ястях припухлостей та саден, які були і на час проведення експертизи, але допитаний в судовому засіданні експерт не підтвердив наявність вказаних ушкоджень, спростовуються показами потерпілого, який вказав на те, що ОСОБА_7 зв`язував йому руки мотузкою, підстав не довіряти потерпілому колегія судді не має.

Окрім цього допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_21 пояснила, що проводила судово-медичну експертизу потерпілому ОСОБА_11 . Огляд потерпілого проводився як вказано у висновку 28 серпня 2019 року. Нею були вказані всі тілесні ушкодження, які були у потерпілого на момент огляду. Не помітити якісь тілесні ушкодження на обличчі та руках потерпілого вона не могла. Також пояснила, що припухлості та невеликі синці розміром до 0,5х0,3 см на зап`ястях рук, у випадку їх наявності в день спричинення, до моменту огляду потерпілого могли зникнути.

Перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання, колегія суддів зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку в районному відділі центру пробації не перебуває.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання добровільне часткове відшкодування потерпілому моральної шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 судом враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в районному відділі центру пробації не перебуває.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання добровільне часткове відшкодування потерпілому моральної шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так ОСОБА_7 хоча є особою відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимою, але останній притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжку та спричинення тілесних ушкоджень, заперечує наявність попередньої змови з ОСОБА_8 , що колегія суддів розцінює, як позицію щодо уникнення покарання за більш суворий склад злочину.

Окрім цього колегія суддів зазначає, що саме ОСОБА_7 був ініціатором злочину; бив та знущався над потерпілим ; не працює; спричинену шкоду відшкодував частково .

Розглядаючи апеляційні доводи захисника, щодо перебування на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_7 дитини з захворюванням ДЦП, яка потребує безпосередньо догляду та піклування батька, колегія судді не може прийняти до уваги, оскільки донці виповнилось 18 років, вона проживає разом з матір`ю, а отже не позбавлена догляду та піклування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, відповідає тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із його м`якістю або суворістю, колегія суддів не має.

Також колегія суддів, враховує, що ОСОБА_8 є особою раніше не судимою, працюючою, на перебуває на спеціальних обліках, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції добровільно частково відшкодував потерпілому спричинену шкоду та в суді апеляційної інстанції надав квитанцію щодо відшкодування потерпілому, ще 10 000 грн.
Таким чином наведені дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, свідчать про те, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 із застосування положення ст.75 КК України, відповідає тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із його м`якістю колегія суддів не має.
Крім того відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_11 не оскаржував вирок суду першої інстанції, а отже призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання повністю його влаштовує.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий

Судді