Справа № 304/660/20 Провадження № 1-в/304/12/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника персоналу органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
її захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Перечинського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатськійобласті про скасування іспитового строку та направлення засудженої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , без освіти, непрацюючої, неодруженої, громадянки України, раніше судимої,

для відбування призначеного їй покарання у виді обмеження волі за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

у поданні начальник органу пробації ОСОБА_4 ставить питання про скасування засудженій ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням і її направлення для відбування призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року покарання у виді обмеження волі. Посилається на те, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Однак ініціатор подання зазначає, що під час перебування на обліку Перечинського РС пробації засуджена зарекомендувала себе негативно, 17 вересня та 05 листопада 2019 року не з`явилася для реєстрації, останнього разу син засудженої 18 грудня 2019 року надав пояснення, що його мама вже близько двох місяців проживає у Хмельницькій області, через що її особову справу передано на виконання по територіальності до Волочиського РС пробації у Хмельницькій області. Однак туди ОСОБА_5 також не з`явилася, у телефонному режимі повідомила, що має намір повернутися назад до м. Перечина, а відтак її особову справу знову було повернуто. З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 притягалася до адміністративної відповідальності Підволочиським ВП у Тернопільській області, а саме 25 жовтня 2019 року за ст. 152 КУпАП , 26 жовтня 2019 року за ст. 180 та ст. 152 КУпАП, 17 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 127 КУпАП, 18 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 109 КУпАП, 24 жовтня 2019 року за ст. 152 КУпАП. Крім цього до органу пробації надійшли постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності від 15 та 18 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 109, ст. 176 та двічі за ч. 1 ст. 127 КУпАП, за які засуджену піддано адміністративним стягненням у виді попередження та штрафу. Відтак ініціатор подання зазначає, що 03 червня 2020 року ОСОБА_5 було повторно ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, про що відібрано підписку, а також встановлено дні явки на реєстрацію другий вівторок кожного місяця. Крім цього щодо зміни місця проживання засуджена пояснила, що була змушена швидко виїхати до сина у м. Волочиськ, оскільки чоловік її бив, у зв`язку з чим не повідомила Перечинський РС пробації про зміну місця проживання. На підставі вищенаведеного ініціатор подання вбачає ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання, її зневажливе ставлення до обов`язків, покладених вироком суду та небажання стати на шлях виправлення, а також неможливість виконання вироку у подальшому без ізоляції її від суспільства, а тому просить подання задовольнити.

У судовому засіданні начальник Перечинського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 подання підтримала та просила таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні також просив подання органу пробації задовольнити.

Захисник засудженої адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти даного подання заперечив та пояснив, що з матеріалів подання та наданих засудженою пояснень, вона не з`являлася на реєстрацію через те, що постійно лікується у зв`язку з поганим станом здоров`я, перебивається тимчасовими заробітками та не завжди має кошти на транспортний засіб або з`явитися на реєстрацію, оскільки офіційного та стабільного доходу не має. Також вказує на те, що через агресивність та насильство зі сторони чоловіка, засуджена була змушена тимчасово покинути своє місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Наведені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_5 умислу на невиконання покладених на неї обов`язків за вироком суду та відсутність підтвердження про її небажання стати на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для скасування іспитового строку. Засуджена ОСОБА_5 позицію свого захисника підтримала.

Обміркувавши пояснення учасників розгляду подання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Вирок набрав законної сили 01серпня 2019 року (а. с. 2-3).

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої наказом № 270/1560 Державного департаменту України з питань виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року (далі Інструкція) якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 притягалася до адміністративної відповідальності декілька разів, однак в матеріалах справи наявні лише копії чотирьох постанов Підволочиського ВП ГУ НП в Тернопільській області в справах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 . Суд критично оцінює дані докази, оскільки всі зазначені постанови є за своєю суттю малозначними правопорушеннями та не свідчать про її небажання стати на шлях виправлення (а. с. 120-123).

Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не з`являлася на реєстрацію до органу пробації з поважних причин, оскільки через скрутне матеріальне становище, відсутність постійної роботи та постійного місця проживання не мала коштів для проїзду з місця проживання.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_5 не з`являлася на реєстрацію з поважних причин, решта зазначених в поданні порушень покладених на неї обов`язків по суті (всі є виключно незначними) відповідно до п. 5.3. Інструкції є недостатніми для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання, суд приходить до висновку, що подання є передчасним та до задоволення не підлягає.

Крім того згідно ч. 1 ст. 165 Кримінального виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Як вбачається з матеріалів справи, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, яким засуджено ОСОБА_5 , було проголошено 01 липня 2019 року, отже встановлений іспитовий строк сплинув.

Оскільки іспитовий строк відносно ОСОБА_5 на момент розгляду справи сплинув, а вирішувати питання про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання поза межами іспитового строку законодавством не передбачено, то в задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 165 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні подання начальника Перечинського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування іспитового строку та направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування призначеного їй покарання у виді обмеження волі за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1