печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року у кримінальному провадженні № 0000394 від 14.02.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року у кримінальному провадженні № 0000394 від 14.02.2017 року, на нерухоме майно, зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ;квартиру АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 .

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_5 є добросовісним власником нерухомого майна та будь-якого відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, не має. Дані про те, що майно є предметом кримінального правопорушення чи отримане незаконним шляхом, тобто містить ознаки речових доказів, відсутні, що обумовлює необхідність скасування арешту майна. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є неспівмірним з завданням кримінального провадження та порушує права ОСОБА_5 як власника майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість накладеного арешту, просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2019 року за № 0000394 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 ККУкраїни.

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що у період лютого квітня 2012 року, обіймаючи посаду Голови Вищого господарського суду України, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 2 примітки до статті 368 КК України будучи службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка діяла в інтересах ТОВ «Будспецсервіс» неправомірну вигоду у вигляді об`єктів нерухомості у будинках на вулиці Михайла Драгомирова у Печерському районі міста Києва (ЖК «НовопечерськіЛипки») за винесення на користь цього товариства судових рішень окремими суддями господарських судів України. Отримавши за вищевказаних обставин незаконно матеріальну винагороду в особливо великих розмірах у вигляді готівкових коштів, реалізовуючи свій злочинний план погоджений з усіма членами злочинної організації, з метою подальшої легалізації грошових коштів отриманих злочинним шляхом, придбав елітне нерухоме майно житлового та комерційного призначення на території України, а також в інших країнах Європи, для отримання грошових прибутків від їх використання, у тому числі здачі в оренду. Переслідуючи мету приховати наявні грошові кошти незаконного походження, ОСОБА_6 залучив до вчинення легалізації коштів здобутих злочинним шляхом осіб, з якими у нього вже склалися довірчі стосунки та які, у свою чергу, не були пов`язані з ним близькими родинними стосунками, а отже він не повинен вносити до своєї декларації про майновий стан відомості про ці доходи, витрати та наявне рухоме і нерухоме майно, цінності, корпоративні права тощо. Встановлено, що до кола цих осіб ОСОБА_6 залучив осіб, які увійшли до створеної ним злочинної організації та мали виконати злочинні ролі щодо легалізації доходів здобутих злочинним шляхом за рахунок придбання від свого імені нерухомого та рухомого майна за грошові кошти здобуті ОСОБА_6 злочинним шляхом. Так, зазначенні особи тривалий час підтримували дружні та родинні зв`язки з ОСОБА_6 і достеменно знали про його місце роботи та посаду, а також про його злочинну діяльність спрямовану на отримання незаконної матеріальної винагороди. При цьому, ці особи достеменно розуміли вимоги законодавства України щодо обмежень можливості державних службовців в отримані та витрачанні грошових коштів, окрім заробітної плати за місцем основної роботи, займатися будь-якою підприємницькою діяльністю. Усвідомлюючи зазначене вони погодились приймати участь у злочинній діяльності ОСОБА_6 пов`язаної з легалізацією доходів одержаних злочинним шляхом. Таким чином ОСОБА_6 використовуючи членів злочинної організації ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених на цей час осіб, які діяли спільно та погоджено для досягнення спільної злочинної мети, вчинив легалізацію доходів отриманих ним злочинним шляхом. Отже ОСОБА_6 став фактичним власником вказаного нерухомого майна на загальну суму 63 789 663 грн. право власності на яке було оформлено на підставних осіб вказаних вище членів злочинної організації. Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, з метою приховування фактичного власника об`єктів нерухомості, ОСОБА_6 прийняв рішення про залучення до легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом, наближених до нього та членів злочинної організації осіб із числа близьких родичів, зокрема, : довірену особу ОСОБА_12 - ОСОБА_13 та ОСОБА_5 та інших. Переслідуючи на меті забезпечення контролю над належним йому вказаним вище нерухомим майном, яке формально було оформлено на вказаних підставних осіб, ОСОБА_6 прийняв рішення про подальше оформлення право власності від членів злочинної організації та близьких родичів на наближених осіб, які не були повідомлені про злочинні наміри ОСОБА_6 та інших членів злочинної організації і не володіли інформацією про злочинне походження грошових коштів за рахунок яких були придбані ці об`єкти нерухомості.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року у справі № 757/44498/19-к задоволено клопотання Прокурора Генеральної прокуратури України та накладеноарешт на нерухомемайно, зареєстроване на правівласності, зокрема, за ОСОБА_5 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 ;квартиру АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 .

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2019 року вбачається, що при накладенні арешту нанерухоме майно, слідчий суддя виходив з того, що зазначене нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПКУкраїна, тобто воно єречовим доказом у кримінальному провадженні № 0000394 від 14.02.2019 року.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, на теперішній час відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання cлід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2021 року у кримінальному провадженні № 0000394 від14.02.2017 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1