Справа № 203/2294/18
Провадження № 1-кп/0203/105/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 359, ч.2 ст. 289, ч. 2 ст.189, ст. 290, ч.1 ст.263, ч.1 ст.14, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.189, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263, ч.1 ст.14, ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
14 травня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначила, що на сьогоднішній день існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження даних ризиків зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_4 було порушено обов`язки, які на нього було покладено ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та йому було повідомлено про підозру від 11 вересня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та кримінальне провадження за даним обвинуваченням було направлено до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду. На сьогоднішній день судовий розгляд кримінального провадження триває, по справі не досліджено письмові докази, не допитано свідків, потерпілих та обвинувачених.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши про те, що ризики, наведені прокурором у клопотанні, не обґрунтовані, ОСОБА_4 ніяким чином не порушував, раніше обрану йому міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Справу за ч. 1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_4 . Ленінським судом не розглянуто, а тому, прокурором порушується презумпція невинуватості щодо останнього. Крім того, захисник стверджувала про наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, де він мешкає разом зі своєю цивільною дружиною, батьків похилого віку, а також, позитивної характеристики за місцем мешкання. У зв`язку з зазначеним, захисник ОСОБА_6 просила змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 також підтримав думку адвоката ОСОБА_6 .

Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.178 КПК України, враховує дані про його особу, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, має середню освіту, не працевлаштований, перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.

Також, судом встановлено, що відносно ОСОБА_4 в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт за ч. 1 ст. 263 КК України.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела доходів, один зі злочинів, інкримінованих ОСОБА_4 , є злочином проти власності, вчинений з корисливих мотивів, раніше ОСОБА_4 судимий за вчинення аналогічного злочину, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, який ним був порушений. А також, 22 липня 2020 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 22 вересня 2020 року.

Однак, незважаючи на встановлені ухвалою обмеження, слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у незаконному придбанні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, дату вчинення вказаного кримінального правопорушення зазначено 10 вересня 2020 року, тобто в період дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, в свою чергу, відповідно до норм ст. 181 КПК України, полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, судом враховується характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім того, суд зазначає, що на сьогоднішній день судовий розгляд кримінального провадження триває, по справі не досліджено письмові докази, не допитано свідків, потерпілих та обвинувачених.

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Доводи обвинуваченого та його захисника про наявність у ОСОБА_4 батьків похилого віку, цивільної дружини, постійного місця проживання, позитивної характеристики хоча і мають місце, але вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

Суд, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваче ному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 12 липня 2021 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1