У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року, якою його заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 26.09.2005 р. за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2021 р. заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 26.09.2005 р. за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.03.2021 р. скасувати, направити його заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 не погоджуючись із прийнятим рішенням, зазначає, що суд першої інстанції не об`єктивно дослідив представлені ним нововиявлені обставини, а саме не прийняв до уваги наступне:
- слідчий ігноруючи висновки експерта створював штучні докази вчинення ним кримінального правопорушення;
- обвинувачений ОСОБА_8 надав завідомо неправдиві показання на яких ґрунтувався вирок;
- під час досудового розслідування він був позбавлений права на захист.
Апелянт звертає увагу на те, що розглядаючи його заяву за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції після зміни складу суддів, безпідставно не прийняв до уваги показання, допитаних до цього, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 26.09.2005 р., яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
В заяві ОСОБА_5 зазначає про неправильну оцінку судом доказів у кримінальній справі, вважає, що його безпідставно засуджено за ст. 115 КК України, оскільки він не мав умислу на вбивство потерпілих, свідок ОСОБА_11 надала неправдиві свідчення, через те, що вона спільно із ОСОБА_12 планувала вбивство потерпілих, через неприязні стосунки. ОСОБА_5 вказує на те, що проведена в ході досудового розслідування повторна експертиза показала, що смерть потерпілих настала від ударів, які спричиняв ОСОБА_12 . Під час слідчих дій вилучення у нього речей, слідчий залучав понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, на цей момент, були підозрюваними у вчиненні крадіжки.

Залишаючи заяву засудженого ОСОБА_5 без задоволення суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 459, 462 КПК України, зазначив, що посилання засудженого на відсутність у нього умислу на вбивство потерпілих були предметом розгляду судами, у рішеннях яких наведені підстави їх неприйняття. Достовірність показань свідка ОСОБА_11 перевірялись судом в ході розгляду кримінальної справи. Неприязність стосунків між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з потерпілими нічим не підтверджена, і будь-яким чином не впливає на обставини вчиненого засудженим кримінального правопорушення. Допитаний судом свідок ОСОБА_10 будь-яких обставин, які могли б бути розцінені, як нововиявлені не повідомив. При розгляді кримінальної справи суд розглядав і висновок експерта № 40/58-доп. від 18.05.2005 р., на який посилається у скарзі засуджений, висновку надано відповідну оцінку, що підтверджується вироком суду.
За наведеного, суд дійшов висновку, що доводи засудженого фактично зводяться до переоцінки судом досліджених доказів, які не можуть бути визнані, як нововиявлені, у зв`язку чим відмовив у задоволенні заяви засудженого.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 26.09.2005 р. ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, за якими із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України, йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, який ухвалою Верховного Суду України від 26.01.2006 р. залишений без змін.
02.02.2016 р. ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати вирок, як такий, що ухвалений незаконно, на підставі помилково встановлених обставин справи та виправдати його за ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Відповідно до положень ст. 466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом згідно з правилами, передбаченими КК України для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Доводи засудженого про підроблення слідчим доказів, у виді висновків експертів, в бік погіршення його становища, порушення його права на захист та про надання іншим засудженим ОСОБА_12 неправдивих показань є безпідставними.
Так, відповідно до вимог п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання обвинуваченого на яких ґрунтується вирок та інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.
Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:
- невідомість суду з причин, від нього не залежних;
- їх суттєве значення для справи;
- їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку;
- неможливість урахування під час провадження в справі постановлення вироку в зв`язку з невідомістю їх суду;
- їх відкриття тільки після набрання вироком суду законної сили;
- їх спеціальне розслідування прокурором або, за його дорученням слідчим.
За положеннями ст. 459 КПК України обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Так, штучне створення або підроблення доказів означає їхню завідому неправильність, розраховану на введення суду в оману, наприклад внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей або інше підроблення документів, штучне створення доказів тощо.
Штучне створення або підроблення доказів на яких ґрунтується вирок, можуть бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, якщо вони спричинили постановлення необґрунтованого або незаконного рішення. Разом з тим, такі нововиявлені обставини, повинні бути установлені вироком суду, а при неможливості його постановлення матеріалами розслідування.
Тобто, поновленню справи за такими нововиявленими обставинами, обов`язково повинно передувати розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності, зокрема, в даному випадку, за ст. 384 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, або у разі неможливості постановлення вироку матеріалами розслідування за фактом підробки висновків експертів.
Аналогічні висновки викладено й у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 р. (справа № 315/793/16-к, провадження № 51-3062 км 19).

Крім цього, всупереч наведеним вимогам процесуального закону, в поданій апеляції засуджений ОСОБА_13 лише констатує надання засудженим ОСОБА_14 , на його думку, завідомо неправдивих показань, проте не наводить відповідного обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність таких нововиявлених обставин з урахуванням вимог закону та зазначеного висновку Верховного Суду.

Наведена засудженим ОСОБА_13 обставина яка, на його думку є нововиявленою, а саме порушення його права на захист, під час досудового розслідування, не приймається до уваги, оскільки апелянтом не наведено даних або доказів на підтвердження такої інформації, впродовж розгляду відносно нього кримінального провадження про такі факти, ані він, ані його захисник не повідомляли, а тому перевірити обґрунтованість тверджень ОСОБА_13 про порушення його права на захист не можливо.
Слід зазначити, що під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_13 також не повідомляв про наявність будь-яких фактів порушення його права на захист, передбачених ст. 20 КПК України, а тому апеляційний суд вважає, що такі доводи засудженого є надуманими.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_13 про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції правильно обґрунтував своє рішення на підставі положень ч. 2 ст. 459 КПК України.

Європейський суд як складову загального принципу верховенства права розглядає правову визначеність, яка в міжнародному праві пов`язується з реалізацією права на справедливий і публічний судовий розгляд справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Європейський орган конвенційної юрисдикції вважає, що скасування остаточних судових рішень є порушенням принципів неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної справи і правової визначеності, а отже, положень статті 6 Конвенції.
Принцип неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної судом справи закріплює, що жодна зі сторін не може вимагати перегляду остаточного і того, що набрало законної сили, рішення тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. Повноваження щодо перегляду справи повинно здійснюватися з метою виправлення судових помилок, неправильного відправлення правосуддя, а не перегляду по суті («Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що обставини, які на думку апелянта є підставами для перегляду судового рішення, не підтвердилися, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_13 не підлягає задоволенню, ухвала суду є законною і підстав для її скасування, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_13 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді

_____________________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3