Справа №576/116/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - Усенко
Номер провадження 11-сс/816/129/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні №0000007 від 15 січня 2021 року, яке перебуває в провадженні СВ відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

16.01.2021 року ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області, клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 задоволено.

Обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» терміном по 14 березня 2021 року включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 109450 грн. У разі внесення визначеної суми застави, постановлено звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 певні обов`язки.

Визначено термін дії зазначених обов`язків по 14 березня 2021 року включно.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що слідчий суддя прийшов до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована і доведена доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Проте, згідно показань потерпілого ОСОБА_9 , допитаного у судовому засіданні 16.01.2021, потерпілий не бачив, як у нього у сварці забирали мобільний телефон та хто конкретно з осіб відкрито заволодів його майном, але припускає, що це зробив ОСОБА_6 . Тобто, потерпілий не може вказати конкретну особу, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення. Якщо таке заволодіння майном мало місце, то воно могло бути не відкритим, а таємним, що суттєво впливає на кваліфікацію та спростовує обґрунтованість підозри у відкритому заволодінні майном.

Крім цього, під час допиту, потерпілий висловив обурення діями працівників поліції, які без його дозволу заволоділи його майном - 3 сім-картками до мобільного терміналу та квитанціями на оплату послуг та підкинули такі речі до будинку ОСОБА_6 , які у подальшому самі і знайшли у будинку під час проведення обшуку.

Вказані обставини, на думку апелянта ОСОБА_7 , свідчать не тільки про необґрунтованість підозри, а й про порушення під час її складання та обґрунтування прав людини та основоположних свобод, передбачених Європейською Конвенцією з прав людини, Конституції України та КПК України.

Також адвокат вважає, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не містять доказів причетності підозрюваних, до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а навпаки такі особи не повідомили слідчому про обставини вчинення злочину, так як перебуваючи на автозаправці таких подій, які описав потерпілий, не бачили.

Що стосується предмету злочину мобільного телефону, то, адвокат зазначає, що він у підозрюваних ОСОБА_13 та ОСОБА_6 не вилучався та на час розгляду справи його місце знаходження невідоме. Перебування у потерпілого такого телефону на час конфлікту - є припущенням та не підтверджується доказами.

Також апелянт посилається на те, що наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ознаки ч. 2 ст. 186 КК України «грабіж, вчинений за попередньою змовою осіб» під час судового розгляду будь-якими доказами не підтверджено, а тому підозра не відповідає стандарту переконання - «обґрунтована підозра».

Крім того, на думку ОСОБА_7 , слідчим суддею під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту враховані ризики наведені слідчим у клопотанні та передбачені п.п. 1, 2, 3 та 5 ч.І ст. 177 КПК України. Проте, жодний з цих ризиків слідчим та прокурором не доведені.

Так, у своєму клопотанні слідчий обґрунтовує ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду відсутністю джерела доходів до існування у зв`язку з відсутністю трудової зайнятості, соціальних та сімейних зв`язків, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному в разі притягнення його до кримінальної відповідальності.

При цьому, сторона захисту вважає слід враховувати, що суворість санкції не може та не повинна вичерпувати умови, що слід враховувати при обранні запобіжного заходу. ОСОБА_6 підозрюється у кримінальному правопорушенні, яке було вчинено 15.01.2021 о 04 годині і був затриманий о 10 год.15 хв. в порядку ст. 208 КПК України. Однак, сам він з цього приводу до поліції не викликався і будь-які повідомлення йому з цього приводу не надходили, тобто його підзахисний не знав, що вчинив щось незаконне та, що відносно нього ведеться кримінальне провадження.

Зазначені слідчим у клопотанні - відсутність у ОСОБА_6 джерела доходів у зв`язку з відсутністю трудової зайнятості та відсутність стійких соціальних та сімейних зв`язків, не відповідає дійсності - і є припущенням. Натомість апелянт вказує, що слідчим суддею при оцінці ризиків не було взято до уваги, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину та пристарілу матір, створив сім`ю та постійно мешкає за місцем реєстрації разом з дружиною та її дитиною. Крім цього, у власності сім`ї перебуває автобус, який вони здають в оренду та у середньому отримують дохід на сім`ю близько 20000 грн. щомісяця. Отже, ризик можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду є недоведеним та будь-якими доказами чи фактичними даними не підтверджується.

Ризик знищити, сховати або спотворити мобільний телефон та сім-картку, котрі належать потерпілому та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як зазначає адвокат, також не підтверджено жодним доказом. Слідчий не надав суду будь-яких підтверджень того, що цей предмет може перебувати у підозрюваних ОСОБА_13 та ОСОБА_6 та чи взагалі він був у наявності у потерпілого ОСОБА_9 на час описаних у підозрі дій.

Є сумнівним та абстрактним, зазначає захисник, і ризик незаконного впливу на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Оскільки ці особи не є свідками вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_13 конкретних дій з відкритого заволодіння чужим, а лише підтвердили факт їх перебування на автозаправці.

Ризик вчинення нових правопорушень ОСОБА_6 слідчим та прокурором жодним чином не підтверджений. На це, насамперед вказує те, що вина ОСОБА_6 у відкритому заволодінні майном на даний час не доведена, а підозра винесена йому за відсутності обґрунтованих доказів.

В той же час, ОСОБА_7 відмічає, що підозрюваному ОСОБА_6 не має сенсу переховуватись від органів слідства, незаконно впливати на потерпілих та свідків, знищувати, ховати та спотворювати речові докази, вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як, він розуміє, що злочину він не вчиняв.

Проте, у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від не зазначено, не обґрунтовано і взагалі не доведено, чому застосування більш м`яких запобіжних заходів, за умови не підтвердження потерпілим обставин, викладених у підозрі, фальсифікації доказів працівниками поліції та недоведеності існування жодного з ризиків, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такі як домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Крім того, захисник ОСОБА_7 посилається на те, що слідчий суддя, керуючись ст. 376 КПК України, з посиланням на те, що складання судового рішення вимагає значного часу, виніс та оголосив лише резолютивну частину ухвали від 16.01.2021, вказавши, що повний текст буде виготовлено та оголошено 20.01.2021 року. Зазначена обставина, на думку адвоката, істотно порушує права підозрюваного, оскільки він був позбавлений можливості ознайомитися з підставами обрання йому найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, заперечення прокурора ОСОБА_5 , яка просила ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження за №0000007 від 15 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

15.01.2021 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

І того ж дня, 15.01.2021 року ОСОБА_6 у присутності двох свідків повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Від підписання та отримання повідомлення про підозру ОСОБА_6 відмовився (а.м.к.п. 40-41).

16.01.2021 року до слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області звернувся слідчий СВ відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке 16.01.2021 року було задоволено та ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 березня 2021 року з правом внесення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 109450 грн. та з покладенням у цьому разі на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до 6 років. Зокрема, це витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000007 від 15 січня 2021 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та прокурором та сумнівів у суду щодо їх достатності, не викликає.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження, ні слідчий суддя суду першої інстанції, ні колегія суддів апеляційного суду не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Тому доводи апеляційної скарги захисника в частині, що стосується необґрунтованості підозри, неправильної кваліфікації дій підозрюваного, а також те що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не містять доказів причетності підозрюваних, до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає передчасними та безпідставними на даній стадії кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, не вдаючись в їх оцінку, врахував об`єктивний характер встановлених фактів та прийшов до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, з чим погоджується і колегія суддів.

Встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також можливості продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, ґрунтуються на досліджених у ході судового розгляду матеріалах.

Так, вирішуючи питання щодо заявленого клопотання, суд врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочин, наявність вагомих доказів, які можуть переконати суд, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення, конкретні обставини вчинення правопорушення, що свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.п 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а наявність ризику за п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначеного слідчим, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Доводи апелянта про те, що він має постійний дохід від здачі в оренду автобусу жодними доказами не підтверджуються, тому колегія суддів не вважає такими, що є достатніми для обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та відомості про його особу в їх сукупності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, всупереч доводам захисника ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за його вчинення, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Що стосується доводів апелянта про наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, зокрема, має сім`ю, на його утриманні перебуває неповнолітня дитини та пристаріла матір, то колегія суддів зазначає, що ці обставини існували і до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, однак не виступили стримуючим його неправомірні дії фактором.

Також колегія суддів звертає увагу і на той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 04.02.2021 року сплатив застосовану до нього заставу, та був звільнений з ДУ « Сумський слідчий ізолятор».

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2021 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3