Провадження №: 1-кп/755/1326/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2021 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0000274 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта вища, працюючого директором ТОВ «Ейдиви Теч», військовозобов`язаного, розлученого, маючого двох малолітніх та двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт.Липова Долина Липоводолинського району Сумської області, громадянки України, освіта вища, працюючої директором ДП ДВ «ІХВС» НАНУ, розлученої, маючої трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта вища, працюючого завідуючим науково-дослідницької лабораторії ДП ДВ «ІХВС» НАНУ, військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 ч.2 ст.204 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
До Дніпровського районного суду м.Києва надійшов обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 ч.2 ст.204 КК України.
Відповідно до вимог ст.35 КПК України протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначеного головуючого суддю Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 30.07.2021 року по даній справі було призначене підготовче судове засідання на 14-00 годину 03.08.2021 року, в якому судом було оголошено перерву у зв`язку з закінченням робочого часу до 10-00 години 06.08.2021 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Крім того, прокурор подала суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених процесуальних обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявив суду письмові клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Крім того, захисник адвокат ОСОБА_7 подав суду:
- клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 ,

- клопотання про витребування в Голосіївському районному суді м.Києва судової справи, за результатами розгляду якої було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: м.Київ, вул.Харківське шосе, 48,

- заперечення проти ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченій ОСОБА_4 , якими просить визнати вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою,

- заперечення проти ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: м.Київ, вул.Харківське шосе, 48, якими просить визнати вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою,

- скаргу в порядку ч.2 ст.303 КПК України на дії слідчих у кримінальному провадженні, якою просить суд визнати незаконними дії слідчих у вигляді проведення обшуку за адресою: м.Київ, вул.Харківське шосе, 48.

Захисник адвокат ОСОБА_8 подала суду письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених процесуальних обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачена ОСОБА_4 , як директор ДП «ДВІХВС НАНУ», подала суду скаргу на дії слідчих у вигляді проведення незаконного обшуку (в порядку ч.2 ст.303 КПК України), якою просить суд визнати незаконними дії слідчого та оперативних працівників у вигляді проведення обшуку приміщень, які фактично у встановленому законом порядку перебувають у користуванні ДП, за адресою: м.Київ, вул.Харківське шосе, 48, без дозволу на проведення такого обшуку, а так само із грубими порушеннями КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , як директор ТОВ «ЕЙДІВІ ТЕЧ», подав суду скаргу на дії слідчих у вигляді проведення незаконного обшуку (в порядку ч.2 ст.303 КПК України), якою просить визнати незаконними дії слідчого та оперативних працівників у вигляді проведення 24.02.2021 року обшуку боксу інв.№1/3, площею 14,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , без дозволу на проведення такого обшуку, а так само із грубими порушеннями КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 подав суду письмову заяву з додатками про надання дозволу на залишення свого місця проживання у зв`язку з відрядженням до іншого міста.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотань, заперечень, скарг та заяв сторони захисту, захисники та обвинувачені підтримали заявлені клопотання, скарги та заяви один одного, просили суд їх задовольнити.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених процесуальних обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_5 без додатків, подані стороною захисту клопотання, заперечення, скарги та заяви з додатками, вислухавши думки прокурора, захисників та обвинувачених, суд приходить до висновку про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України, виходячи з наступного.

Вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, має здійснюватися судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст.337 КПК України.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Вказані вимоги закону органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не виконані.
Так, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_4 зазначено формулювання обвинувачення іншим обвинуваченим та дії, вчинені, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Аналогічно при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зазначено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, вчинених, на думку слідчого, не лише ними, а іншими обвинуваченими, тобто формулювання обвинувачення є неконкретним, чим порушено вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 діяв з корисливих мотивів, проте будь-яких конкретних відомостей про набуття ним матеріальних благ внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувальний акт не містить.

Крім того, в обвинувальному акті не конкретизовані відомості щодо обсягу виробленої продукції, її найменування, умов її пакування, які унеможливлюють однозначне сприйняття обставин кримінального правопорушення, зокрема таких ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, як способу, місця, часу, засобів і знарядь вчинення злочину.

Зокрема, в обвинувальному акті міститься формулювання про те, що ОСОБА_3 «налагодив їх пакування у картонні коробки типу «Bag in Box Martel Cognac VSOP, Kvint Cognac Amaretto, Monte Choco Kvint Cognac та інших».

Аналогічні формулювання містяться в обвинувальному акті, де зазначено, що ОСОБА_5 «...упаковував їх пакування у картонні коробки типу «Bag in Box Martel Cognac VSOP, Kvint Cognac Amaretto, Monte Choco Kvint Cognac та інших»; ОСОБА_3 «... забезпечив постачання він невстановлених осіб (...) картонних коробок типу «Bag in Box Martel Cognac VSOP, Kvint Cognac Amaretto, Monte Choco Kvint Cognac та інших».

Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ... виготовлено з метою подальшого збуту не менше 5300 літрів фальсифікованих алкогольних напоїв світових брендів, у тому числі Martel Cognac VSOP, Kvint Cognac Amaretto, Monte Choco Kvint Cognac тощо».

Зазначене, на думку суду, унеможливлює сприйняття обсягу обвинувачення через неконкретні відомості щодо засобів і знарядь вчинення злочину.

Також в обвинувальному акті зазначені неконкретні відомості щодо засобів і знарядь інкримінованого злочину. Зокрема, зазначено, що «... в ході обшуку було виявлено та вилучено 29 тетрапаків ємністю 3 літри кожний з речовиною в картонних упаковках типу «Bag in Box» з логотипами «Jameson», «Chivas Regal», «Ареrіtіvо», «ST-REMY», Bushmills», «Hanky Bannister», «Jack Daniel», «Наливка вишневая», 60 картонних упаковок типу «Bag in Box» з логотипом «Finlandia», 73 картонні упаковки «Bag in Box» з логотипом «Hanky Bannister», 42 картонні упаковки типу «Bag in Box» з логотипом «Metaxa», 60 картонних упаковок типу «Bag in Box» з логотипом «Absolut, 40 картонних упаковок типу «Bag in Box» з логотипом «Daniel Smilan», 12 картонних упаковок типу «Bag in Box» з логотипом «Jameson», 80 картонних упаковок типу «Bag in Box» з логотипом «Monte Choko Kyint Cognac», 34 картонні упаковки типу «Bag in Box» з логотипом «ST-REMY», 34 картонні упаковки типу «Bag in Box» з логотипом «Bacardy». 60 картонних упаковок. типу «Bain Во?» з логотипом «Bushmills», 134 картонні упаковки типу «Bag in Bо » з логотипом «Smirnoff» та інше».

Крім того, в обвинувальному акті не зазначені конкретні відомості щодо часу та місця вчинення злочину, а також засобів і знарядь його вчинення окремо щодо кожного обвинуваченого.

Так, зазначено, що «... ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали у невстановлених розслідуванням осіб та встановили у приміщенні спеціального обладнання, пристосованого для масового виробництва фальсифікованих алкогольних напоїв: 8 поліпропиленових бочок синього кольору ємністю 200 літрів кожна з поліпропіленові бочки білого кольору ємністю 1000 літрів Кожна, шланги, 2 насоси та інше».
Далі зазначено, що «учасниками організованої групи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ... виготовлено з метою подальшого збуту не менше 5300 літрів фальсифікованих алкогольних напоїв світових брендів...», «внаслідок чого організована група отримала дохід в розмірі не менш як 1 325 000 грн.».

Таким чином, в обвинувальному акті відсутні відомості про джерело походження доходу, місце, час, спосіб збуту алкогольної продукції, отримання грошових коштів (адже саме таку форму отримання доходу можливо припустити виходячи з ймовірного формулювання обвинувальному акті), способу отримання цих коштів тощо. Не зазначено коли, в який спосіб, в який час було виготовлено, яку кількість алкогольних напоїв та ким саме.

Крім того, у якості характеристик організованої групи в акті зазначено, що «організована група … характеризувалась ... отриманням матеріальних благ на постійній основі». Проте будь-які відомості щодо отримання матеріальних благ не конкретизовані та не зазначені.

Окрім цього, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інкримінується незаконне зберігання з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.
Проте, в обвинувальному акті взагалі відсутні дані про вчинення дій, які утворюють об`єктивну сторону цього кримінального правопорушення. З викладеного обвинувачення не вбачається хто, в який час (період) та в якому місці, у який спосіб та з використанням чого зберігав алкогольні напої та які саме, чи були вони незаконно виготовленими, чому цей злочин кваліфікований у тому числі за ч.3 ст.28 КК України.
Більше того, інкриміновані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кримінальні правопорушення, що передбачені ч.1 та ч.2 ст.204 КК України, не утворюють ідеальну сукупність злочинів, а відповідно до опису подій в обвинувальному акті події описуються єдиним блоком, з якого неможливо відокремити та зрозуміти, в чому полягає злочин, передбачений ч.1, ч.2 ст.204 КК України щодо кожного з обвинувачених.
Відповідно до обвинувального акту виконавцем злочину є ОСОБА_5 (саме щодо нього в єдиному місці в обвинувальному акті (абзац 1 аркушу 5) зазначається про це), однак не зрозуміло, які ролі відведені іншим обвинуваченим, які за версією органу досудового розслідування, є співучасниками.
Більш того, згідно обвинувального акту зазначається, що ОСОБА_3 «...утворив та очолив організовану групу за участі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інших невстановлених слідством осіб...», «..здійснював загальне керівництво...».
Далі в обвинувальному акті зазначається, що ОСОБА_4 «..залучила до злочинної діяльності ... ОСОБА_5 , а також інших невстановлених розслідуванням підпорядкованих працівників підприємства та інших осіб...».
За таких суперечливих обставин зазначених ролей не зрозуміло, які саме організаційні функції виконував ОСОБА_3 , зокрема щодо утворення групи, і чому організаційні функції покладені на ОСОБА_4 , що фактично суперечить викладеним обставинам обвинувального акту.
В той же час в обвинувальному акті зазначається про те, що ОСОБА_5 «підпорядковувався ОСОБА_4 щодо організації незаконного виробництва алкогольних напоїв...», що прямо суперечить викладеним в обвинувальному акті обставинам про можливі розподілені ролі в організованій групі.
Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню та перевірці їх доказами під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даних кримінальних правопорушень, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченім особам, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.

Наведене також позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду щодо обвинувачених з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.

Таким чином, дослідивши повно, всебічно та об`єктивно матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні в порушення ч.2 ст.291 КПК України не містить формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п.13 ч.1 ст.3, ст.110 КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених процесуальних обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , яке подане прокурором в підготовчому судовому засіданні без жодного додатку, суд зазначає наступне.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Розділ ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України у Главі 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» § 1 «Запобіжні заходи, затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду» у частині 3 статті 184 передбачає, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор в клопотанні зазначає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 наявні ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду (оскільки встановлено, що він має паспорт для виїзду за кордон, що заперечувалося стороною захисту в судовому засіданні), незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні (більшість свідків та обвинувачені особисто знайомі з ОСОБА_5 , тому, на думку прокурора, він може спливати на них), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (вчиняти кримінальні правопорушення, що можуть містити ознаки корупції, здійснювати підкуп свідків, інших осіб тощо).
Разом з тим, в обґрунтування доводів клопотання прокурором не додано до нього жодного доказу.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд враховує і вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На момент розгляду даного клопотання доказів про те, що за час проведення досудового розслідування та застосування раніше до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, фактично перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, впливав на свідків, інших обвинувачених суду прокурором надано не було. Крім того, в даному судовому засіданні прокурором підтверджено, що обвинувачений завжди своєчасно з`являвся на першу вимогу до слідчого, умови домашнього арешту не порушував.
Таким чином, окрім констатації, прокурором не доведено наявність будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Відповідно відсутність матеріалів, які б обґрунтовували доводи клопотання унеможливлює собою аналіз судом питання, визначеного п.2 ч.1 ст.194, ст.177 КПК України.

У той час, як вираз «передбачено законом» визначає, що втручання ґрунтувалося на внутрішньому праві (рішення ЄСПЛ у справі «Michaud v. France» п.94).

Втручання «згідно із законом», це значить, втручання, яке повинне мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ у справах «Кривіцька та Кривіцький проти України», п. 42; «Сілвер та інші проти Сполученого Королівства», п. 84; «Кузнецов проти України», п.134; «Шалімов проти України», п.84; «Петра проти Румунії», п.36).

На підставі наданих прокурором матеріалів (клопотання без будь-яких додатків), а також приймаючи до уваги відсутність на даний час будь-яких запобіжних заходів відносно інших обвинувачених, роль та яких у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за версією органу досудового розслідування, є більш вагомою, ніж ОСОБА_5 , неможливо дійти висновку, що втручання може мати легітимну мету, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи, що застосований раніше до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту судом не продовжується, підстави для його скасування та відповідно задоволення клопотання сторони захисту відсутні.

Щодо інших скарг, заперечень і клопотання про витребування матеріалів справи, поданих стороною захисту суд зазначає наступне.
Вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, наведений у частині 1 статті 303 КПК.
Відповідно до частини 2 статті 303 КПК, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Норми частини 2 статті 303 КПК не містять імперативних вимог щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК (на що, зокрема, вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК).
Системний аналіз норм статей 314, 315 КПК свідчить, що підготовче судове провадження є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Виходячи зі змісту частини 3 статті 314 та статті 315 КПК, у підготовчому судовому провадженні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані виключно з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.
Враховуючи викладене, а також те, що обвинувальний акт судом повертається прокурору для усунення виявлених недоліків, підстави для розгляду зазначених скарг, заперечень і клопотань на даній стадії відсутні.
Керуючись ст.ст.3, 7, 9, 128, 176-178, 181, 183-184, 194-196, 291, 309, 314-315, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000274 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 ч.2 ст.204 КК України, - повернути прокурору.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення процесуальних обов`язків обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , про скасування запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, захисникам.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 17-30 годині 10 серпня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1