Справа № 991/3089/21
Провадження №11-сс/991/333/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження: ОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.05.2021 про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Історія провадження
1.16.04.2021 ОСОБА_5 керівнику Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення стосовно: (1) ОСОБА_6 щодо викрадення ним причіпа-цистерни АЦПТ-09, належного нібито ОСОБА_5 ; (2) вчинення злочинів, передбачених статтями 382, 209, 364 Кримінального кодексу України (далі КК) невизначеним колом службових осіб («слідчі органи Смілянського відділення поліції, органи Смілянської місцевої прокуратури, виконавчої служби») (далі також заява про вчинене кримінальне правопорушення або заява ОСОБА_5 ).

2.05.05.2021 ОСОБА_5 до Вищого антикорупційного суду подано скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, що виразилася у невнесенні відомостей заяви ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей (далі ЄРДР) у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) строк.

3.06.05.2021 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі також ухвала слідчого судді) повернуто вказану скаргу ОСОБА_5 особі, яка її подала.
4.17.05.2021 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді. Цього ж дня ухвалою судді-доповідача призначено апеляційний розгляд апеляційної скарги.

Зміст та мотиви оскаржуваної ухвали
5.Оскаржуваною ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення стосовно: (1) ОСОБА_6 щодо викрадення ним причіпа-цистерни АЦПТ-09, належного нібито ОСОБА_5 ; (2) вчинення злочинів, передбачених статтями 382, 209, 364 КК невизначеним колом службових осіб («слідчі органи Смілянського відділення поліції, органи Смілянської місцевої прокуратури, виконавчої служби»), повернуто особі, яка її подала.

6.Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що хоча перелік злочинів, які на думку скаржника, було вчинено зазначеними вище службовими особами (передбачені статтями 209, 364, 368 КК), містить корупційні злочини, зазначені у примітці до статті 45 КК, однак жодної з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК, слідчим суддею не встановлено, тому скарга ОСОБА_5 не підсудна Вищому антикорупційному суду і повертається йому на підставі пункту 2 частини 2 статті 304 КПК.

Вимоги і доводи апеляційної скарги
7.В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР за його заявою від 16.04.2021.

8.Свої вимоги обґрунтовує наступним: (1) розгляд скарги відбувся без повідомлення і участі скаржника, який був позбавлений можливості надати слідчому судді свої аргументи, заперечення та матеріали; (2) слідчий суддя не керувалась і не послалась на статті 318-380 КПК, які передбачають порядок розгляду скарги слідчим суддею на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора; (3) в оскаржуваній ухвалі допущена помилка щодо дати звернення ОСОБА_5 із заявою про кримінальне правопорушення щодо крадіжки автопричіпу (зазначено дату 18.05.2020 замість 18.05.2000); (4) звертаючись до НАБУ ОСОБА_5 намагався довести не вчинення крадіжки автопричіпу ОСОБА_6 , а факт скоєння кримінального праовпорушення, передбаченого статтею 382 КК, на його переконання, діями та бездіяльністю слідчих, державних виконавців, прокурорів всіх рівнів; (5) також зазначає, що він не має доступу до матеріалів слідства, тому винних службових осіб повинні установити детективи НАБУ; (6) вважає, що сума завданих йому невиконанням судового рішення матеріальних збитків становить 500 000 грн, що станом на 2001 рік перевищує 500 прожиткових мінімумів та відповідає умові, передбаченій пунктом 3 частини 1 статті 216 КПК; (7) заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення була безпідставно кваліфікована як звернення громадян та направлена на розгляд в Черкаську обласну прокуратуру.

Позиції учасників провадження
9.У судовому засіданні ОСОБА_5 заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи ряду документів, серед яких постанови слідчого (2000, 2004 рік), постанови Смілянського райсуду та Смілянського міськрайсуду (2001-2003, 2008 роки), клопотання державного виконавця (2010 рік), постанова слідчого (2019 рік), ухвала слідчого судді Смілянського міськрайсуду (2020 рік) та інші. Він підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

10.Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули та не надали Суду свої позиції щодо апеляційної скарги. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).

Оцінка та мотиви Суду
11.Суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та необхідність залишення її без задоволення, виходячи з таких підстав.

12.На досудовому провадженні заявником може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 303 КПК).
13.Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК, з урахуванням положень глави 26 КПК (частина 1 статті 306 КПК).

14.У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 наводяться такі обставини, які на його думку свідчать про наявність ознак складу злочинів у діях службових осіб. У 2000 році ОСОБА_6 викрав належний ОСОБА_5 причіп-цистерну АЦПТ-09. 17.01.2002 рішенням Смілянського районного суду ОСОБА_6 зобов`язано повернути ОСОБА_5 причіп-цистерну. Вказане рішення суду залишилось невиконаним. ОСОБА_6 за припущенням ОСОБА_5 через сприяння йому службових осіб прокуратури, поліції та державної виконавчої служби Смілянського району Черкаської області не притягнений до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого статтею 382 КК. Оцінює завдані невиконанням рішення суду збитки (матеріальну та моральну шкоду) у більш ніж 500 000 грн.

15.Предметна підсудність Вищого антикорупційного суду визначається статтею 33-1 КПК, а з 22.09.2019 статтею 33-1 КПК з урахуванням положень пункту 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у редакції Закону України № 100-IX від 18.09.2019.

16.Вищому антикорупційному суду підсудні серед іншого кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених у примітці статті 45 КК, зокрема, злочини, передбачені статтями 209, 364 КК (на які серед іншого вказує заявник), якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК (частина 1 статті 33-1 КПК, примітка статті 45 КК). В той же час у заяві не наведено жодних фактичних обставин, які б могли свідчити про скоєння кимось із осіб, перелічених у ній, дій, які можуть бути кваліфіковані як легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.
17.Крім того, як вірно зазначено слідчим суддею, зі змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення не вбачається наявність жодної з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК.

18.Ні прокурори міжрайонної прокуратури, ні працівники поліції, ні державні виконавці районного рівня не належать до суб`єктів, наведених у пункті 1 частини 5 статті 216 КПК.

19.Обов`язковою умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду, передбаченою пунктом 3 частини 5 статті 216 КПК, є вчинення злочину, передбаченого статтею 369, частиною першою статті 369-2 КК, про що в заяві про вчинене кримінальне правопорушення також не йдеться.

20.У заяві йдеться про вчинення злочинів службовими особами державного органу, правоохоронного органу, що є однією з обов`язкових ознак умови, передбаченої пунктом 2 частини 5 статті 216 КПК. Іншою такою обов`язковою ознакою є розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення.

21.Апелянт стверджує про відповідність змісту заяви умовам пункту 2 частини 5 статті 216 КПК, зазначаючи, що йому невиконанням рішення суду (стаття 382 КК, що не є корупційним злочином) завдано матеріальних збитків та моральної шкоди на суму не менш ніж 500 000 (п`ятсот тисяч) грн, що з урахуванням прожиткового мінімуму станом на 2001 рік перевищує у більше ніж 500 разів розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення.

22.Вказане не відповідає дійсності, оскільки відповідно до наданих самим апелянтом в судовому засіданні процесуальних документів вартість викраденого у апелянта причепа-цистерни та завданої йому моральної шкоди є значно меншою.

23.Так згідно постанови Смілянського районного суду Черкаської області від 25.01.2001, яким кримінальну справу за фактом викрадення причіпа-цистерни у ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_6 було закрито на підставі Закону України «Про амністію» від 11.05.2000, його вартість становить лише 600 (шістсот) грн. Згідно рішення Смілянського районного суду Черкаської області від 17.01.2002 за результатом розгляду цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сам ОСОБА_5 (позивач) оцінив завдані йому матеріальні збитки (вартість причіпу-цистерни «Квас») у 1 634 грн. Моральні збитки ОСОБА_5 судом першої інстанції були оцінені у 100 грн, судом апеляційної інстанції (ухвала суду Черкаської області від 03.04.2002) суму на відшкодування моральної шкоди збільшено до 700 грн.

24.Доводи апеляційної скарги щодо імовірних порушень порядку розгляду скарги слідчим суддею без повідомлення скаржника про дату, час та місце судового засідання, а також щодо незазначення в оскаржуваній ухвалі норм КПК, які регламентують порядок розгляду скарги, не заслуговують на увагу, оскільки скарга слідчому судді була повернута скаржнику і по суті ним не розглядалась.
25.Суд також не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що виявляється в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Положення практики Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

26.Зазначена в апеляційній скарзі помилка, допущена слідчим суддею, щодо дати звернення ОСОБА_5 до органу внутрішніх справ із заявою про злочин щодо крадіжки його причіпу-цистерни (18.05.2020 замість 18.05.2000) не має принципового значення та жодним чином не змінює висновки Суду щодо непідсудності скарги Вищому антикорупційному суду.

27.В апеляційній скарзі містяться також аргументи, які жодним чином не обґрунтовують вимоги апеляційної скарги, як то імовірні порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» пересиланням НАБУ заяви про кримінальне правопорушення на розгляд до Черкаської обласної прокуратури та інше, тому Суд не надає їм оцінки. З цього приводу Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (пункт 29 рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A; пункт 58 рішення у справі Серявін та інші проти України, заява № 4909/04).
28.Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення службовими особами прокуратури, поліції, державної виконавчої служби Смілянського району Черкаської області є непідсудною Вищому антикорупційному суду. Крім того, порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (пункт 6 частини 1 статті 412 КПК). Отже, скарга ОСОБА_5 законно і обґрунтовано повернута заявнику слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

29.За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін (пункт 1 частини 3 статті 407 КПК).
30.З огляду на вищевикладене Суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
31.Керуючись статтями 33-1, 216, 304, 306, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК та пунктом 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів постановила:
1.Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
2.Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.05.2021 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3