"26" серпня 2021 р.
Справа № 150/331/21
Провадження № 1-кп/150/29/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 12.03.2021 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» передбачено, що обіг наркотичних засобів, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і канабісу та рослин конопель, включених до таблиці І вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону.
Таким чином, Закон допускає наступні випадки законного обігу наркотичних речовин, включених до таблиці І Переліку:
-діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону);
-використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності ( ст. 19 Закону);
- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).
Всупереч зазначеним вимогам Закону, ОСОБА_4 , восени 2020 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням встановлено не було), перебуваючи на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , переслідуючи мету незаконного придбання, виробництва та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, порушуючи встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та охорони здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав зірвав вершки рослин коноплі, які в подальшому переніс до житлового будинку за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_1 . За місцем свого проживання ОСОБА_4 зірвані вершки рослин коноплі висушив та подрібнив, тобто незаконно виробив наркотичні засоби, в подальшому, незаконно зберігав їх на території домоволодіння, в якому проживає у великих розмірах для власного вживання, без мети збуту до 24 березня 2021 року.
В подальшому, 24 березня 2021 року в період часу з 10 години 20 хвилин до 11 години 29 хвилин працівниками поліції в присутності понятих під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , на предмет перевірки зберігання останнім заборонених в обігу предметів чи речовин, що за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження, зеленого кольору «канабіс» та два саморобних пристрої для куріння, на стінках яких наявний екстракт канабісу.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/4802-НЗПРАП від 12 квітня 2021 року, в нашаруванні речовини темно-коричневого кольору, яке знаходилось на поверхнях скляної ємкості, кришки, двох трубок та фрагментів пляшок міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, загальною масою (у перерахунку на суху речовину) 2,302 г.
Відповідно до Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, невеликим розміром екстракту канабісу вважається його розмірі до 0,3 г, а великим від 5,0 г до 100 г.
Згідно висновку експерта від 15.04.2021 № СЕ-19/102-21/4923-НЗПРАП, надані на експертизу речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 1 862,13 г.
Згідно висновку експерта від 15.04.2021 № СЕ-19/102-21/4935-НЗПРАП, надані на експертизу речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою ( у перерахунку на висушену речовину) 73,12 г.
Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Відповідно до Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я від 01.08.2000 № 188, невеликим розміром канабісу вважається розмір до 5 г, а великим від 500 г до 2 500 г.
Таким чином, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав, за вищевказаних обставин та незаконно виробив і зберігав за місцем свого проживання наркотичні засоби, а саме екстракт канабісу загальною масою 2,302 г та канабіс, загальною масою 1 935,25 г, тобто у великих розмірах, для власного вживання без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає та суду показав, що близько 10 років рослини коноплі самонасіваються на городі, що прилягає до території домоволодіння, в якому проживає обвинувачений. В листопаді 2020 року він зірвав рослини коноплі зі свого городу, висушив та зберігав, використовуючи їх в лікувальних цілях. В березні 2021 року до будинку, де проживає обвинувачений приїхали працівники поліції з понятими, пред`явивши ухвалу про дозвіл на проведення обшуку. Він не бажав їх впускати до будинку, однак, коли працівники поліції примусово увійшли до будинку, показав, де зберігає рослини коноплі. Невизнання вини обґрунтовує тим, що він не знав про заборону зберігання та використання для власних потреб наркотичних засобів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що є батьком обвинуваченого та йому відомо про те, що в березні 2021 року в домоволодінні, в якому він проживає разом з сином ОСОБА_4 працівниками поліції проводився обшук , в ході якого було виявлено рослини коноплі. Втім, свідком вказаних подій він не був.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що був понятим під час проведення обшуку в домоволодінні, де проживає обвинувачений ОСОБА_4 . В ході обшуку обвинувачений показав працівникам поліції, де зберігає рослини коноплі та пояснив, де їх зірвав.
Крім показів, допитаних в судовому засіданні свідків, показів обвинуваченого, який незважаючи на те, що винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає, дав суду викривальні покази, що узгоджуються із пред`явленим обвинуваченням, вина ОСОБА_4 підтверджується також наступними письмовими доказами, що досліджено судом:
-протоколом обшуку від 24.03.2021 та додатком до нього у вигляді дисків з відеозаписом;
-протоколом огляду від 29.03.2021 та додатком до нього у вигляді диску з відеозаписом;
-висновком експерта за результатами проведення дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 12.04.2021 № СЕ-19/102-21/4802-НЗПРАП;
-висновком експерта за результатами проведення дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 15.04.2021 № СЕ-19/102-21/4923-НЗПРАП;
-висновком експерта за результатами проведення дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 15.04.2021 № СЕ-19/102-21/4835-НЗПРАП.
За встановлених судом обставин, суд находить вину обвинуваченого повністю доведеною в тому, що ОСОБА_4 здійснив незаконне придбання, виробництво та зберігання наркотичних засобів та предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, без мети збуту. Відтак, дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 309 КК України.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд встановив наступне.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 67 КК України в ході судового розгляду не встановлено.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 66 КК України в ході судового розгляду не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 . Чернівецьким районним сектором філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 02.08.2021 вбачається, що ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі на певний строк у винятковому випадку.
Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема справа «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд згідно з вимогами статтей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення,особу винного, поведінку до вчинення кримінальногоправопорушення і після його вчинення,обставини,що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої,покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем постійного проживання та досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що зазначені і проаналізовані обставини є підставами для визначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 Особливої частини КК України зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Поряд із цим, судом враховуються положення статті 20 КК України, відповідно до якої підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Судом було досліджено висновок судово-психіатричної експертизи від 17.06.2021 № 73, відповідно до якого в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, останній виявляв психічний розлад у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання декількох наркотичних препаратів (канабіноїди, опіоїди) та інших психоактивних речовин (алкоголь), синдром залежності F19.2. У зазначений період часу ОСОБА_4 також не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_4 виявлений психічний розлад у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання декількох наркотичних препаратів (канабіноїди, опіоїди) та інших психоактивних речовин (алкоголь), синдром залежності F19.2. В теперішній час ОСОБА_4 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного лікування за місцем подальшого перебування.
Виходячи з вищевказаного, суд визнає ОСОБА_4 обмежено осудним, оскільки судом встановлено, що він під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний в нього психічний розлад, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 504 КПК України суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч.1 ст.20, ч.2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.
Таким чином, з огляду на стан психічного здоров`я ОСОБА_4 , керуючись ст.ст. 20, 93, 94 КК України та ст. 504 КПК України, суд вважає за можливе застосувати покарання до обвинуваченого та одночасно, врахувавши його обмежену осудність, застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтвердженні процесуальні витрати.
Враховуючи, що в кримінальному провадженні проводились експертні дослідження матеріалів, речовин та виробів, відповідно до яких складено висновки експерта від 12.04.2021 № СЕ-19/102-21/4802-НЗПРАП, вартість проведення якого становить 1 634,50 грн., висновок експерта від 15.04.2021 № СЕ-19/102-21/4935-НЗПРАП, вартість проведення якого становить 3 922,80 грн., висновок експерта від 15.04.2021 № СЕ-19/102-21/4923-НЗПРАП, вартість проведення якого становить 2 615,20 грн., вказані процесуальні витрати, загальний розмір яких становить 8 172,50 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів вирішити в порядку, встановленому статтею 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 20, 93, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, ст. ст. 367, 368, 373, 374, 504 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати від дня ухвалення вироку 26 серпня 2021 року.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в загальному розмірі 8 172 (вісім тисяч сто сімдесят дві) гривні 50 копійок.
Речові докази:
-канабіс масою 1862,13 г та 73,12 г, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, а також два саморобних пристрої для куріння, на поверхнях яких міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, загальною масою 2,302 г., що поміщені до спец пакету № 4121816 та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити у встановленому законом порядку.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Чернівецький районний суд Вінницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_8 СУПЕРСОН