Провадження №1-кс/463/263/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні її потерпілою , -
в с т а н о в и в:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні її потерпілою .
Скаргу мотивує тим, що 01.09.2020 ОСОБА_3 було подано клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілої, однак слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 17 грудня 2020 року була винесена постанова про відмову у визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні № 0001425 від 20.12.2019 року. Вважає таку постанову неправомірною, оскільки вказаними кримінальними правопорушеннями їй була спричинена моральна шкода, а відтак вона змушена звернутися з скаргою в суд, просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні скаржник подану нею скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задоволити. Вважає винесену слідчим ТУ ДБР у м. Львові постанову про відмову у визнанні її потерпілою неправомірною та необґрунтованою належним чином..
Слідчий ТУ ДБР у м. Львові в судове засідання не з`явився, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржника приходжу до наступних висновків:
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів скарги та постанови про відмову у визнанні потерпілою, ОСОБА_3 зверталася до слідчого з проханням визнати її потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні, однак згідно постанови слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові їй було відмовлено, оскільки вона не довела фактів спричинення ні матеріальної, ні фізичної, а ні моральної шкоди. Крім того не з`явилася на допити слідчого.
У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.
Зважаючи на той факт, що у заяві про вчинення злочину та з матеріалів самої скарги досліджених в судовому засіданні вбачається ймовірність завдання їй моральної шкоди згаданим кримінальним правопорушенням, а також той факт, що слідчим не подано доказів належного повідомлення про допит ОСОБА_3 , керуючись принципом змагальності, вважаю, що скаргу слід задоволити, а саме: скасувати постанову слідчого ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0001425 від 17 грудня 2020 року.
Що ж стосується прохальної частини скарги щодо зобов`язання слідчого ТУ ДБР у м. Львові у кримінальному провадженні № 0001425 від 20.12.2019 року зобов`язати слідчого вручити ОСОБА_3 , пам`ятку про права та обов`язки потерпілої, то слід зазначити, що слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст. 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого,а тому така вимога не підлягає до задоволення.
Керуючись вимогами статей,22,26,220,221,303,306,309,372 КПК України, -

ухвалив:
Скаргу задоволити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою від 17 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001425 від 20.12.2019 року .
Зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Львові, який на даний час здійснює розслідування у кримінальному провадженні № 0001425 від 20.12.2019 року повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі.
В решті вимог-відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1