Дата документу 29.03.2021 Справа № 937/1777/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/287/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/1777/21 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, Україна, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 01 травня 2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2021 року, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апелянт, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, обставини вчинення та його тяжкість, дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, не має достатньо стійких соціальних зв`язків, вчинив злочин за попередньою змовою з іншою особою, яка не встановлена, та, крім того, наразі щодо нього на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження по його обвинуваченню за ч. 3 ст. 186 КК України, вважає доведеним існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, чим тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухані думки слідчого, прокурора, захисника та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України, ухвалив рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому слідчий суддя врахував наявність доказів, що дають підстави для обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховування від органу досудового розслідування та суду, знищення речових доказів, що мають значення у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Як вважає колегія суддів, обставини провадження у сукупності з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, згідно з характеристикою станом на 2021 рік позитивно характеризується за місцем проживання /а.п. 44/, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, а також не вчиняє дій, які перешкоджають його здійсненню, має захворювання на «Вірусний гепатит С», свідчать про те, що заявлені в клопотанні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, хоча і існують, проте, з огляду на те, що слідчим суддею, відповідно до ст. 181 КПК України, визначено заборону підозрюваному залишати житло цілодобово, мають мінімальний ступінь їх здійснення, отже, не виключають можливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про неналежну поведінку ОСОБА_7 та порушення ним за час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні покладених на нього процесуальних обов`язків.
Поміж іншого, колегія суддів враховує і фактичну поведінку підозрюваного після застосування щодо нього 01 березня 2021 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані про особу ОСОБА_7 , який проживає разом з матір`ю, на думку суду апеляційної інстанції, не можуть вказувати на відсутність у нього достатньо стійких соціальних зв`язків, як це вважає апелянт, а право особи на працю, відповідно до норм Конституції України, взагалі є вільним вибором особи, тому відсутність у ОСОБА_7 офіційного місця працевлаштування не може бути підтвердженням того, що підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення.

Тяжкість кримінального правопорушення, на яку посилається прокурор, хоча і є визначеною умовою при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, але наявність лише цієї умови є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу.

Посилання апелянта на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншою особою, яка не встановлена, не є предметом розгляду на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, та не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Також колегія суддів вважає неспроможним посилання прокурора в апеляційній скарзі, як на одну з обставин для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на те, що на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відносно ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження по його обвинуваченню за ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки наразі даних про те, що судом було прийняте рішення по цьому провадженню немає, а, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , з метою чого, слідчий суддя поклав на підозрюваного також й низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 5 ст. 181 КПК України передбачено здійснення працівниками органу Національної поліції контролю за поведінкою особи, що перебуває під домашнім арештом, якою наразі є підозрюваний ОСОБА_7 .

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2021 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 01 травня 2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: