ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2544/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/623/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали суду ОСОБА_7 засуджений 04.07.2017 року вироком Кремінського районного суду Луганської області за ст. 122 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 12.10.2016 року по 27.12.2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку: 04.07.2017р. Кінець строку 08.07.2021 року.
ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.10.2016 року.

Засуджений звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про застосування до нього ст. 81 КК України. Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Прийняте рішення суд вмотивував тим, що матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю та системою вчинків довів своє виправлення. за час відбуття покарання з 2017 року має лише чотири заохочення, має непогашену заборгованість за виконавчими листами згідно вироку суду, до праці ставиться посередньо, до реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія» ставиться байдуже, соціально-корисні зв`язки не підтримує.
Засуджений, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2020 року та постановити нову, якою застосувати до нього ст. 81 КК України. Зазначає, що в ухвалі суду не вірно вказано початок строку відбуття покарання, крім того позови та судові витрати погашені, що підтверджується чеками виплат, заявами, виконавче провадження закрито. Роботи виконує за чітко затвердженим графіком, за першою вимогою адміністрації, якісно, приймає учать в виховних заходах. Програму диференційованого впливу пройшов повністю, отримав професію електрогазосварщик, має заохочення, подяки, відсутні стягнення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При цьому, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При вирішенні питання щодо можливості застосування до особи ст. 81 КК України слід враховувати також тяжкість призначеного покарання, за що особа була засуджена та чи довела з урахуванням цих обставин своє виправлення.
З характеристики на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.10.2016 року. Під час гримання в державній установі «Артемівська установа виконання покарань (№6)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 19.01.2017 року по 19.10.2017 року відбував покарання в державній установі «Старобільськии слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 20.10.2017 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має. З метою стимуляції правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи чотири рази. Працевлаштований до промислової зони до цеху № 2, а саме до інструментальної дільниці, до праці ставиться посередньо ініціативи не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Відповідно до ст. 123 КВК України не бере участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться байдуже. Відповідно до статті 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною шляхом листування та телефонних розмов. Стосунки доброзичливі.
За вироком суду має виплатити матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілого на суму 4088 грн. Засуджений ОСОБА_7 , до відшкодування ставиться байдуже, не вбачає у цьому суспільну необхідність. На профілактичних обліках не перебуває. Вину визнав, у скоєному злочині розкаюється.
Згідно наданої суду характеристики начальника ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 15.05.2020р. за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України не доцільно.
Встановлено, що засуджений працевлаштований на інструментальній дільниці. Згідно довідки від 13.05.2020 року виконавчий лист про стягнення на користь держави 4757,68 гривень виконаний. 15.04.2020 року засудженому оголошено подяку за виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог протипожежної безпеки. Крім того, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що 20.10.2020 року ОСОБА_7 оголошено подяку. Разом з тим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, останній раз засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Зміст вироку, тяжкість покарання в своїй сукупності на даний час не свідчить про досягнення цілей покарання та дійсне виправлення засудженого. Врахування судом цих обставин, поряд з наявністю позитивних відомостей щодо особи засудженого, який немає стягнень та має 6 заохочень, є необхідним, однак питання умовно - дострокового звільнення від покарання є передчасними та невиправданими з точки зору дотримання вимог загальної та особистої превенції. З цього приводу колегія суддів керується вимогами ч.2 ст. 50 КК України, про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Наявність заохочень, підтримання соціальних зв`язків, виплата стягнень за вироком та працевлаштування в установі виконання покарань не є безумовною підставою для застосування до засудженої особи ст. 81 КК України та беззаперечно не вказує на те, що засуджений довів своє виправлення.
За викладених обставин апеляційній доводи засудженого не спростовують висновку суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженогозалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: