Справа № 214/4045/20
1-кп/214/385/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4
представника потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000437 від 25.04.2018 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, який раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 в період з лютого 2008 року по вересень 2017 року, знаходячись на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом обману, маючи умисел на заволодіння чужим майном та придбання права на чуже майно, а саме грошовими коштами та незавершеним будівництвом житлового будинку, що належали ОСОБА_4 , діючи із корисливих мотивів, вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Так, на початку 2008 року ОСОБА_4 спільно зі своїм покійним чоловіком ОСОБА_8 , вирішили придбати земельну ділянку на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для будівництва будинку. Всі дії щодо придбання земельної ділянки та будівництва будинку в інтересах сім`ї, подружжя здійснювало спільно.
У цей же період, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 познайомились з ОСОБА_6 , який запропонував їм придбати у нього земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , після здійснення останнім приватизації та реєстрації права власності на цю ділянку. Подружжя погодились на вказану пропозицію.
ОСОБА_6 , знаходячись на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , надав ОСОБА_8 розписку про намір продажу останньому вищезазначеної земельної ділянки після її приватизації за ціною 10 000 (десять тисяч) доларів США. З метою запевнити ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у справжності своїх дій, ОСОБА_6 дозволив останнім розпочати на вищезазначеній земельній ділянці будівництво та попросив передати йому частину грошових коштів в рахунок оплати за земельну ділянку.
30.04.2008 року та 31.07.2008 року, у денний час доби, знаходячись на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , не усвідомлюючи наявності злочинного умислу у діях ОСОБА_6 , передали останньому кошти в загальній сумі 7 000 (сім тисяч) доларів США, а ОСОБА_6 власноручно склав відповідні розписки про отримання грошових коштів у рахунок подальшого продажу вищезазначеної земельної ділянки.
Отримавши згоду на будівництво від ОСОБА_6 , у період з лютого по грудень 2008 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на вищезазначеній земельній ділянці зведено будинок готовністю на 41%.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману майном потерпілої ОСОБА_4 , а саме отриманих від ОСОБА_8 коштів в загальній сумі 7 000 (сім тисяч) доларів США та придбання права на чуже майно - незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_2 .
У це же час, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_4 , діючи із корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без відома потерпілої ОСОБА_4 розпочав процедуру оформлення правовстановлюючих документів та права власності на зазначений об`єкт незавершеного будівництва, зареєструвавши незавершене будівництво в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» та отримавши 19.10.2009 року технічний паспорт та довідку про технічний стан незавершеного будівництва на своє ім`я.
У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи вводити в оману ОСОБА_4 , шляхом замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, з метою безперешкодного продовження свого злочинного умислу на заволодіння коштами останньої та придбання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, припинив будь-яке спілкування з ОСОБА_4 шляхом ігнорування її вимог, телефонних дзвінків. У зв`язку з чим ОСОБА_4 не мала можливості отримувати інформацію щодо стану приватизації земельної ділянки та контролювати подальші дії ОСОБА_6 щодо незавершеного будівництва.
07.07.2014 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0801 га за адресою: АДРЕСА_2 ,
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном та придбання права на чуже майно шляхом обману, ОСОБА_6 навмисно не повідомив ОСОБА_4 про факт завершення приватизації та набуття ним права власності на земельну ділянку, уникаючи нотаріального оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки і тим самим перешкоджаючи ОСОБА_4 набути право власності на незавершене будівництво. Натомість, достовірно знаючи, що на зазначеній земельній ділянці перебуває належний ОСОБА_4 об`єкт незавершеного будівництва - будинок будівельною готовністю 41%, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на придбання права на майно потерпілої ОСОБА_4 шляхом обману, таємно від останньої, 07.07.2014 року отримав свідоцтво про право власності на незавершений будівництвом вищезазначений житловий будинок станом готовності 41% та 30.08.2017 року зареєстрував своє право власності на цей будинок.
06.09.2017 року, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел на заволодіння чужим майном та придбання права на чуже майно шляхом обману, у службовому приміщенні приватного нотаріуса Криворізького міського округу ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , уклав з ОСОБА_10 договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_4 та договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_5 . При цьому, у приватного нотаріуса ОСОБА_6 умисно приховав факт належності вищезазначеного майна ОСОБА_4 та зазначив про відсутність будь-яких прав щодо цього будівництва в інших осіб.
Таким чином, ОСОБА_6 шляхом обману заволодів майном потерпілої ОСОБА_4 грошовими коштами в розмірі 7 000 доларів СІЛА, що відповідно по курсу НБУ станом на 2008 рік становить 33915,70 грн., а також правом на майно ОСОБА_4 - незавершеним будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , готовністю 41% вартістю станом на 30.08.2017 року в сумі 753856 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч.4 ст.190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України визнав в повному обсязі та пояснив наступне. Йому була виділена земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 . На початку 2008 року подружжя ОСОБА_11 забажали придбати у нього земельну ділянку. Він погодився, вони обговорили ціну в 10 тис дол США. Однак правовстановлюючих документів він не мав, потрібно було приватизувати земельну ділянку. Він завірив Потьомкіних, що це зробить та в подальшому оформить право власності на них. З лютого по липень 2008 року Потьомкіни передали йому 7 тис дол як оплату за земельну ділянку та почали будівництво будинку на цій ділянці. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер. Протягом 2009 року він отримав технічний паспорт на незавершене будівництво, а в 2014 році приватизував земельну ділянку, 7.07.2014 року отримав право власності на земельну ділянку та незавершене будівництво, на однак потерпілу ОСОБА_4 про це не повідомив. У вересні 2017 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельну ділянку та незавершене будівництво будинку він продав ОСОБА_10 , навмисно приховавши те, що вони фактично належать потерпілій. Таким чином, він ввів в оману потерпілу, причинивши їй шкоду, яка оцінена в 753 756 грн.

Він повернув потерпілій 6 тис дол. США. Має намір повернути і інші гроші. В скоєному розкаюється та просить суворо його не карати, не позбавляти свободи.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що разом з покійним чоловіком хотіла придбати земельну ділянку для будівництво будинку. В лютому 2008 року вони домовились з обвинуваченим про купівлю земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . Обвинувачений запевнив , що оформить документи на землю, тому вони почали будівництво на цій ділянці, протягом декількох місяців вони з чоловіком передали йому 7 тис дол. Наприкінці 2008 року чоловік помер. Будинок було збудовано на 41 %. Обвинувачений вводив її в оману щодо оформлення документів, потім говорив, що її не знає, затим вона побачила оголошення про продаж . У 2012 році вона звернулась до правоохоронних органів, заходів прийнято не було. Потім з`ясувалось, що обвинувачений у 2017 році продав земельну ділянку з незавершеним будівництвом іншим людям. Їй було спричинено збиток, обвинувачений відшкодував заподіяну шкоду частково, повернув 6 тис дол. Не наполягає на суровому покаранні, вважає, що перебуваючи у місцях позбавлення волі , ОСОБА_6 не зможе відшкодувати шкоду.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т.3 а.с.61) є осудним.

Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно (Т.3 а.с.60), раніше не судимий (Т.3 а.с.59), на обліку в КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» у лікаря психіатра не перебував та не перебуває, але з червня 2010 року по липень 2012 року звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (Т.3 а.с.61).

Згідно з досудовою доповіддю Саксаганського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 визначено середній ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеку для суспільства.

На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на нього обов`язків, відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації (Т.1 а.с.41-43).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, без ізоляції від суспільства.
Виходячи із всіх встановлених у справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_6 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для застосування вимог ст.ст.69 КК України судом не встановлено. У зв"язку з призначеннм покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд не прихзначає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільного позову у провадженні не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився. Суд вважає, що відсутня необхідність в обранні обвинуваченому запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз на загальну в суму 3314 грн. (Т.2 а.с.58, Т.3 а.с.30).
Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз на загальну суму 3314 (три тисячі триста чотирнадцать) гривень ( Т.2 а.с.58, Т.3 а.с.30).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити право на звернення з клопотання про помилування, з правом на ознайомлення з Журналом судового засідання та подачі зауважень на нього.

Суддя ОСОБА_1