Справа № 144/461/21
Провадження № 1-кс/144/125/21
У Х В А Л А
іменем України
25.03.2021 смт. Теплик

Слідчий суддя Теплицького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене в.о.начальника Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури, внесене у кримінальному провадженні № 0000042 від 05.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

24.03.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0546, площею 3,5347 га, вартістю 146025, 41 грн., зареєстровану на ім`я ОСОБА_4 , яка розташована на території Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, під процесуальним керівництвом Гайсинської окружної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, в ході якого встановлено, що до відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт від слідчого ОСОБА_3 про те, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000061 від 24.02.2020 виявлено, що в діях громадянина ОСОБА_4 вбачаються ознаки вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння шахрайським способом земельною ділянкою з кадастровим номером: :02:000:0266, площею 2,8494 га, яка розташована на території Теплицької селищної ради Теплицького (Гайсинського) району Вінницької області, за номером запису про право власності: 29043649.

05.03.2021 вказані відомості внесено до ЄРДР за № 0000042 та цього ж дня розпочато досудове розслідування вказаного кримінального провадження за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 2 ст. 190 КК України.

Також до відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області 23.03.2021 надійшов рапорт від слідчого ОСОБА_3 про те, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000042 від 05.03.2021 ним виявлено, що ОСОБА_4 з метою реєстрації права власності на земельну ділянку, достовірно знаючи, що вказана земельна ділянка йому не належить, жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку він не має, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у виді незаконного заволодіння земельною ділянкою та бажаючи їх настання, маючи при собі підроблені офіційні документи, а саме: Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, розпорядження голови Теплицької РДА, витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:0266, 19.11.2018 звернувся до державного реєстратора ОСОБА_5 (Мізяківська сільська рада Калинівського району Вінницької області), будучи обізнаним про підробку вищезазначених Свідоцтва про право на спадщину за заповітом і розпорядження голови Теплицької РДА, діючи з прямим умислом на використання завідомо підробленого документа, надав реєстратору, разом із іншими документами, підроблене Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до зазначених у ньому реквізитів - від 26.01.2004 (спадкова справа 19/04) та підроблене розпорядження голови Теплицької районної державної адміністрації ОСОБА_6 № 523 від 16.11.2018, для реєстрації за ним права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:0266. Таким чином, у діях громадянина ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

23.03.2021 вказані відомості внесено до ЄРДР за №0000046 та цього ж дня розпочато досудове розслідування вказаного кримінального провадження за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 4 ст. 358 КК України, постановою прокурора вищезазначені кримінальні провадження об`єднані в одне, якому присвоєно № 0000042.

В ході досудового розслідування 23.03.2021 громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителю АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у громадянина ОСОБА_4 наявна у власності ще одна земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0546, площею 3,5347 га, вартістю 146025, 41 грн., яка є співмірною розміру шкоди завданої останнім у результаті вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на дане нерухоме майно.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому та просив його задовольнити. Зазначив, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Оскільки слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення останнім кримінальних правопорушень, та зважаючи що підозрюваний при отриманні інформації щодо мети накладення арешту, може вчинити дії по розпорядженню (відчуженню) нерухомого майна, слідчий суддя прийшов до висновку про розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного.

Заслухавши пояснення слідчого, перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів доданих до клопотання, ОСОБА_4 23.03.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підозрюваний ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0546, площею 3,5347 га, яка перебуває в оренді ФГ «Урожай-А». Згідно витягу із технічної документації. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 146025, 41 грн.

Слідчий просить накласти арешт на вищевказану земельну ділянку з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна або заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Проте, додані до клопотання матеріали не містять доказів наявності у даному кримінальному провадженні цивільного позову.

Положення ст. 170 КПК України не містять підстав для накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, що може бути заявлений у майбутньому, передбачаючи лише право звертатись з таким клопотанням у разі необхідності забезпечення цивільного позову, який вже подано у кримінальному провадженні, що дозволяє з`ясувати питання співмірності вартості майна, на яке слідчий просить накласти арешт та ціни позову.

Слідчим не доведена необхідність та виправданість застосування заходу забезпечення даного кримінального провадження у виді накладення арешту на земельну ділянку з метою недопущення її відчуження, оскільки вона не є предметом чи знаряддям злочину, не є речовим доказом по кримінальному провадженню, санкцій статей за якими пред`явлено підозру ОСОБА_4 , а саме: ч. 2 ст.190 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, не передбачають спеціальної конфіскації, цивільний позов до підозрюваного не заявлено.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що слідчим не доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, клопотання є передчасним, даний вид забезпечення на цій стадії досудового розслідування не відповідає критерію співмірності та завданням кримінального провадження, тому клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. ст. 98, 131, 132, 170, 171, 173, 370, 372, 532 КПК, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0546, зареєстровану на ім`я ОСОБА_4 , що розташована на території Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили в порядку ст. 532 КПК України та може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309, ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя