Провадження № 1-кс/344/4179/21
У Х В А Л А
13 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на дії слідчого, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повідомлено про злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України, зокрема в частині того, що посадовими особами ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не виконано виконавчий лист Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року щодо виплати пенсії за період з 05.03.2019 року. Скаржником було подано заяву про скоєння злочину, а також заяву про визнання потерпілим. Слідчою ОСОБА_4 26.04.2021 року винесено постанову про відмову визнання потерпілим і 19 червня 2021 року, ігноруючи ухвалу слідчого судді від 21.05.2021 року повторно виносить постанову про відмову у визнанні потерпілим. Водночас, 19.06.2021 року слідча винесла постанову про закриття кримінального провадження. Просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження та зобов`язати слідчу відновити провадження та визнати потерпілим.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Слідча в судове засідання не з`явилася, просила розглянути клопотання без її участі.

В провадженні слідчої СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0002386 від 24.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0002386 від 24.11.2020 року подано клопотання про залучення його в якості потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчої ОСОБА_4 від 26 квітня 2021 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0002386 від 24.11.2020 року.

21.05.2021 року ухвалою слідчого судді скасовано вказану постанову слідчої про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим та зобов`язано слідчу повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

19.06.2021 року постановою слідчої ОСОБА_4 кримінальне провадження №0002386 від 24.11.2020 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

В постанові слідчої не вказано на обставин, які є підставами для прийняття постанови; не вказано, які слідчі дії проведено з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. В постанові не вказано на перелік вчинених процесуальних слідчих дій та результати їх проведення, не вказано, які саме докази зібрано в ході проведення досудового розслідування.

Постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже доказування обставин, що спростовують пояснення скаржника та його правову оцінку фактичних обставин законом безпосередньо покладено на правоохоронний орган, який ухвалив відповідну постанову.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), пп. 103 etseq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 etseq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Кримінальне провадження закрито слідчою з підстави відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Доказів здійснення слідчих дій і встановлення правових підстав для закриття кримінального провадження суду не надано.

Таким чином скарга обґрунтована належними правовими підставами, в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Порядок залучення потерпілого у кримінальному провадженні врегульовано статтею 55 КПК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (частини 1-3 статті 55 КПК України).

Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Що ж стосується вимоги заявника про зобов`язання слідчої поновити кримінальне провадження, то саме по собі скасування постанови про закриття кримінального провадження є підставою для поновлення досудового розслідування. Скасування постанови про закриття кримінального провадження, має наслідком продовження органом досудового розслідування подальшого розслідування.

В частині вимог скарги щодо зобов`язання слідчого визнати потерпілим у кримінальному провадженні, слід відмовити, оскільки це є дискреційні (виключні) повноваження слідчого. Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також чинним КПК України не передбачена можливість визнання або невизнання особи потерпілою у кримінальному провадженні слідчим суддею, так само як до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим скарга у цій частині задоволенню не підлягає, що не позбавляє можливості, у випадку прийняття слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілим, оскаржувати таке рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
скаргу задовольнити частково;

скасувати постанову слідчої СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 19.06.2021 року про закриття кримінального провадження №0002386 від 24.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України;

в іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1