Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1364/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 78 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №287/1364/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 17 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Олевського РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання старшого інспектора Олевського РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_10 задовольнити та звільнити його від подальшого відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про те, що він вчинив новий злочин під час іспитового строку, оскільки у кримінальному провадженні відносно нього, яке перебуває на розгляді в Олевському районному суді Житомирської області, на даний час відсутнє остаточне рішення, що у відповідність до ст.62 Конституції України, свідчить про його невинуватість, а тому воно не може прийматися до уваги під час вирішення питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Вважає, що порушення, які були ним допущені, у розумінні ст.78 КК України, не є систематичними, а тому не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні подання про звільнення від покарання.

В ухвалі суду зазначено, що старший інспектор Олевського РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_10 звернулася до суду із поданням про звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року, в зв`язку із закінченням іспитового строку. Посилалася на те, що вказаним вироком ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Оскільки на наданий час іспитовий строк закінчився, просила вирішити питання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.
Але, враховуючи, що на розгляді в Олевському районному суді Житомирської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, що свідчить про порушення засудженим умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про передчасне звернення органу пробації з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання та відмовив у його задоволенні.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Наведене узгоджується з положеннями ч.2 ст. 165 КВК України, згідно яких після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Враховуючи зміст вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням, та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді подання органу пробації судом першої інстанції прийнято законне і обгрунтоване рішення про відмову у його задоволенні, оскільки засудженим не виконано покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що свідчить про порушення ним положень ст.75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбуття зазначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього передбачені ст. 76 КК України обов`язки.
Станом на 14.05.2021 року в провадженні Олевського районного суду Житомирської області перебуває на розгляді кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України за фактом, який мав місце у вересні 2018 року, тобто в період іспитового строку визначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року. На даний час рішення не прийнято.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засудженим порушені вимоги ч.1 ст.78 КК України, а тому подання органу пробації про його звільнення від відбування покарання є передчасним.
Твердження апелянта про те, що у кримінальному провадженні відносно нього, яке перебуває на розгляді в Олевському районному суді Житомирської області, на даний час рішення не прийнято, що у відповідність до ст.62 Конституції України, свідчить про його невинуватість, не спростовує висновків суду першої інстанції.
Так, відповідно роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Враховуючи положення ст. ст. 75, 78 КК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України вбачається, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення вироку щодо нього, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушують такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 17 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання старшого інспектора Олевського РС філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: