Вирок
Іменем України

29.03.2021 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, із середньою технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19 листопада 2019 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2019 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі із випробуванням на підставі ст.75 КК України, із застосуванням іспитового строку тривалістю 2 роки, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин проти власності.
Так, 04.01.2021 року в період часу з 10:09 год. до 10.:15 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у гіпермаркеті «Ашан Південний», що розташований по вул. Володимира Великого, 58 у м. Львові, таємно, шляхом вільного доступу викрав із стелажів товари, які перебували у власності ТзОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (), а саме: масло селянське Ферм400 в кількості 2 штуки, вартістю 85,81 грн. за штуку, та масло селянське 82%, 200 г. в кількості 4 штуки, вартістю 45,40 грн. за штуку, які заховав в середині куртки, у яку був одягнений. В подальшому з метою завершення заволодіння викраденим товаром ОСОБА_4 , не оплативши вартості викраденого майна, пройшов повз зону торгових кас, направився до виходу із торгового центру, але свій злочин не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони гіпермаркету «Ашан Південний». Даним протиправним діянням ОСОБА_4 намагався заподіяти ТзОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» () матеріальну шкоду на загальну суму 353,25 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення злочину. Вказав, що 04.01.2021 року близько 10:00 год. зайшов в приміщення гіпермаркету «Ашан Південний» по вул. В. Великого, 58 у м. Львові і, перебуваючи в торговому залі, непомітно для інших сховав під куртку 6 пачок вершкового масла. Не маючи намір оплачувати товар, він пройшов повз каси магазину в напрямку до виходу, однак, був затриманий охороною. Пояснив, що намагався викрасти масло для того, щоб в подальшому продати його на ринку, в такий спосіб заробивши. Про вчинене шкодує, у скоєному кається, просить суворо не карати.
Представник потерпілої юридичної особи ТзОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» в судове засідання не з`явився, 27.01.2021 року подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має, щодо призначення покарання покладається на думку суду.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.
Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Також відповідно до положень ч.1 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.
З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненного ним злочину, який з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання заволодіти чужим майном для подальшого його реалізації і отримання грошових коштів від продажу такого майна, вчинення замаху на злочин, тобто незакінченого злочину, який не було доведено до кінця внаслідок викриття винного працівниками охорони торговельного закладу, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним у розкритті злочину, особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, новий злочин вчинив під час іспитового строку, встановленого вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2019 року, нейтрально характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Також суд враховує дані досудової доповіді, складеної 25.02.2021 року Залізничним районним відділом Філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високим, а тому, виправлення останнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб. При цьому, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, факту вчинення такого під час відбування іспитового строку, даних про особу обвинуваченого з урахуванням висновків досудової доповіді органу пробації ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі. Водночас наявність пом`якшуючих відповідальність обставин, а також вчинення обвинуваченим незакінченого злочину дають підстави суду визначити таке покарання на рівні, ближчому до мінімальної межі для даного виду покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, що відповідає вимогам ст.ст.61, 68 КК України.
Суд враховує, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі та звільнено його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Новий злочин ОСОБА_4 вчинено 04.01.2021 року, тобто в період іспитового строку.
Згідно з положеннями ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначеннями судами покарання" частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначеннями судами покарання", маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК України).
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин в період іспитового строку, а також вимоги статей 71, 78 КК України, положення пунктів 10, 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі, яке слід відбувати реально і про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення експертиз відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати 9 (дев`ять) місяців обмеження волі невідбутого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.11.2019 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: CD-R диск 16Х 700 МВ/80 МІN з копією запису з сервера внутрішніх камер відеоспостереження, які розташовані в ТЦ «Ашан Україна Гіпермаркет» по вул. В. Великого, 58 у м. Львові, залишити при матеріалах кримінального провадження №0000003; масло сел. Ферм400 (2 шт.) та масло сел.82% 200 г. (4 шт.), вилучені під час огляду місця події 04.01.2021 року та передані на зберігання ТзОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», - повернути власнику ТзОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ().
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1