ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1325/21 Справа № 193/233/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина якого складає 07 місяців 22 дні, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина якого складає 07 місяців 22 дні.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 під час відбування покарання в установі зарекомендував себе позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, не конфліктний з ними, з персоналом установи ввічливий, залучений до роботи в господарчій обслузі без оплати праці, роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує, проявляє ініціативу, регулярно відвідує заходи виховного характеру, зокрема «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», приймає активну участь в організації виховних заходів, підтримує соціальні зв`язки з дружиною шляхом листувань та побачень, отримує від неї посилки та передачі, цінує ці зв`язки, на прохання персоналу виправної колонії постійно допомагає в обслуговуванні інтернет мережі установи, зокрема здійснює налаштування відеоконференції з судовими установами, в тому числі, і під час розгляду цього подання, хоча ОСОБА_8 раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів та відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак умовно-дострокове звільнення чи заміна покарання більш м`яким до нього жодного разу не застосовувалося, враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для застосування стосовно засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, який справді своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у застосуванні щодо засудженого вимог ст. 81 КК України.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину проти власності, раніше неодноразово судимий, зокрема 4 рази за вчинення тяжких злочинів проти власності. Вказує, що судом не зазначено, яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі ОСОБА_7 в самодіяльних організаціях засуджених та ставлення до праці. Вважає, що з характеризуючих даних засудженого, зокрема, наявності лише 2 заохочень, вбачається пристосовувальницька поведінка останнього до вимог адміністрації установи, а не свідоме виправлення та доведення цього зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання державної установи Софіївська виправна колонія (№45) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджениий вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Початок строку відбування засудженим покарання 08 листопада 2018 року.
Кінець строку відбування засудженим покарання 08 листопада 2021 року.
Як встановив суд першої інстанції, виходячи з даних характеристики засудженого, ОСОБА_7 з 09 листопада 2018 року утримувався в державній установі Криворізька установа виконання покарання (№3) та за цей час характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав.
З 07 грудня 2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі Софіївська виправна колонія (№45) та за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, не конфліктний з ними, з персоналом установи ввічливий, залучений до роботи в господарчій обслузі без оплати праці, роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує, проявляє ініціативу, регулярно відвідує заходи виховного характеру, зокрема «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», приймає активну участь в організації виховних заходів, підтримує соціальні зв`язки з дружиною шляхом листувань та побачень, отримує від неї посилки та передачі, цінує ці зв`язки.
Крім того, судом враховано, що засуджений ОСОБА_7 на прохання персоналу виправної колонії постійно допомагає в обслуговуванні інтернет мережі установи, зокрема здійснює налаштування відеоконференції з судовими установами.
Також, як судом першої інстанції взято до уваги, що хоча засуджений ОСОБА_8 раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів та відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак умовно-дострокове звільнення чи заміна покарання більш м`яким до нього жодного разу не застосовувалось.
Крім того, згідно матеріалів провадження цивільного позову за вироком суду засуджений не має, виконавчі листи до установи щодо нього не надходили.
Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що за період відбування покарання засуджений має лише два заохочення, не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчинених злочинів та подання ним негативного прикладу для інших засуджених. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту прокурор не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи прокурорапро те, що установою не зазначено даних, які б свідчили про сумлінну поведінку засудженого, спростовуються наявними у матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, характеристикою установи на засудженого, довідкою про заохочення та стягнення, з якої слідує, що засуджений має 2 заохочення, витягами з протоколів засідань комісії державної установи Софіївська виправна колонія (№45) та спостережної комісії смт.Софіївка Дніпропетровської області, відповідно до яких члени комісій вважали, що засуджений довів своє виправлення, довідкою установи, відповідно до якої станом виконавчого листа на засудженого в бухгалтерії установи не значиться.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обгрунтованого рішення.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4