Справа № 473/1400/19
Номер провадження1-кп/473/28/2021
ВИРОК
іменем України

"22" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000420 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, працює продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », незаміжньої, має на утримання двох неповнолітніх дітей, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Вознесенська Миколаївської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, приватного підприємця, заміжньої, має на утримання двох неповнолітніх дітей, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2019 року приблизно о 10.20 год. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, на території КП «Вознесенський ринок», біля контейнерів №248-249, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник конфлікт, внаслідок чого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , реалізуючи який, ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, перебуваючи в положення стоячи обличчям до ОСОБА_5 , умисно нанесла один удар правою рукою в область лівої скроневої частки голови останньої, який завдав фізичного болю ОСОБА_5 і не спричинив тілесних ушкоджень.

28 лютого 2019 року приблизно о 10.20 год. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, на території КП «Вознесенський ринок», біля контейнерів №248-249, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник конфлікт. В цей час, у ОСОБА_8 , яка знаходилась неподалік від місту конфлікту, та бачила, що відбувається, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , реалізовуючи який, ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_5 , та на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, схопила останню лівою рукою за волосся, після чого нанесла один удар правою рукою в область потилиці ОСОБА_5 , спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в ділянці потилиці, що підтверджується наявністю набряку м`яких тканин, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_7 винною себе в скоєні криміального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України не визнала та пояснила, що вона є приватним підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність на ринку. Її контейнер, на той час, розташовувався навпроти контейнеру ОСОБА_5 . Між ними тривалий час був конфлікт, через їх підприємницьку діяльність В той день ОСОБА_7 прийшла на ринок зі своїм чоловіком, який невдовзі пішов до банку, а вона залишилась на робочому місці сама. Біля контейнеру ОСОБА_5 знаходилась її мати, а самої потерпілої не було. Мати ОСОБА_5 почала чіплятись до ОСОБА_7 через те, що її товар схожий на товар потерпілої, та ображати її. В цей час прийшла ОСОБА_5 , яка тримала в руках стакан з кавою. ОСОБА_5 також почала ображати ОСОБА_7 , на що та відповіла. Після цього потерпіла виплеснула в обличчя ОСОБА_7 каву і вчепилась їй в волосся. Після чого ОСОБА_7 відчула, що хтось штовхнув її в напрямку контейнера і на неї посипалось взуття. ОСОБА_5 почала бити ОСОБА_7 . В цей час з`явилась ОСОБА_8 та протиснулась між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , внаслідок чого ОСОБА_7 змогла відповзти в середину контейнера. ОСОБА_5 перестала бити ОСОБА_7 і ОСОБА_7 викликала поліцію. Ніяких ударів ОСОБА_5 вона не наносила, так як не мала такої змоги. Також ОСОБА_7 не бачила, щоб тілесні ушкодження ОСОБА_5 наносила ОСОБА_8 .

Обвинувачена ОСОБА_8 винною себе в скоєні криміанльного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнала та пояснила, що вона працювала на ринку. Того дня ОСОБА_8 допомагала ОСОБА_11 збирати взуття. ОСОБА_8 бачила, як мати ОСОБА_5 почала чіплятись до ОСОБА_7 та обзивати її. Потім вона побачила, як ОСОБА_5 виплеснула в обличчя ОСОБА_7 каву. ОСОБА_8 почала бігти в їх напрямку, щоб захистити ОСОБА_7 , але її перехопив співмешканець ОСОБА_5 та тримав за руку, щоб вона до жінок не підходила. В цей час, на їх торгівельний ряд, зайшов ОСОБА_12 , співмешканець ОСОБА_5 відпустив ОСОБА_8 і вона підбігла до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та стала між ними. ОСОБА_8 стверджує, що нікому ніяких тілесних ушкоджень не наносила.

Але винність обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 в скоєні кримінальних правопорушень, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є приватним підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність на Вознесенському ринку. Обвинувачені торгують біля неї. До потерпілої на ринок прийшла її мати - ОСОБА_13 та побачила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завезли такий самий товар, що і ОСОБА_5 , а також зробили той же дизайн контейнерів, що і в неї. Мати потерпілої почала оборюватись даним фактом. Це почула ОСОБА_7 та почала ображати ОСОБА_13 . ОСОБА_5 почала заспокоювати ОСОБА_7 , але потім не втрималась та виплеснула їй в обличчя кофе, яке тримала у руках. ОСОБА_7 вдарила потерпілу рукою по голові. ОСОБА_5 відштовхнула її. Тоді ОСОБА_7 знову кинулась на ОСОБА_5 , схопила її за волосся та притягнула донизу. В цей час до них підбігла ОСОБА_8 , також схопила ОСОБА_5 рукою за волосся та вдарила її рукою в потиличну область голови. В цей час до них підбіг ОСОБА_14 та відтягнув ОСОБА_8 від потерпілої. В той же день вона звернулась до лікарні.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона є приватним підприємцем та здійснює свою діяльність на Вознесенському ринку. Знає, як обвинувачених так і потерпілу, так як контейнер в якому вона торгує, знаходиться поряд з контейнером ОСОБА_7 та навпроти контейнеру ОСОБА_5 . Вона бачила, як до ОСОБА_5 прийшла її мати. ОСОБА_7 почала ображати мати ОСОБА_5 . Тоді ОСОБА_15 зателефонувала ОСОБА_16 та повідомила про це. В цей час ОСОБА_5 виплеснула в обличчя ОСОБА_7 каву. ОСОБА_7 вдарила ОСОБА_5 по голові. Потерпіла відштовхнула ОСОБА_7 , але вона знову кинулася до неї. Підбігла ОСОБА_8 схопила ОСОБА_5 за волосся, потягнула та вдарила по голові. В цей час прийшов чоловік на ім`я ОСОБА_17 та розтягнув жінок.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що вона є приватним підприємцем та здійснює свою діяльність на Вознесенському ринку. 28-го числа зранку вона прийшла на роботу. Приблизно о 10.00 год. їй подзвонила ОСОБА_15 , яка працює в належному ОСОБА_16 контейнері Даний контейнер розташований поряд з контейнерами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ОСОБА_15 повідомила, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт. ОСОБА_16 зразу побігла до контейнеру ОСОБА_5 . ОСОБА_16 бачила, що ОСОБА_7 вдарила по голові ОСОБА_5 . Потерпіла відштовхнула ОСОБА_7 , але та знову до неї підбігла. В цей момент, ОСОБА_16 побачила, що до місця конфлікту біжить ОСОБА_8 . ОСОБА_8 схопила ОСОБА_5 за волосся та вдарила її по голові кулаком. Потім до них підбіг ОСОБА_18 та розборонив їх.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона є матір`ю потерпілої. 28 лютого вона прийшла до доньки на ринок та побачила, що ОСОБА_19 виставила товар так само, як він був виставлений у ОСОБА_5 та і товар був однаковим. ОСОБА_13 почала обурюватись даним фактом. В цей час вискочила ОСОБА_7 та почала ображати ОСОБА_13 виплеснула ОСОБА_7 в обличчякаву. ОСОБА_7 підбігла до ОСОБА_5 та вдарила її по голові. Потерпіла відштовхнула ОСОБА_7 , але вона знову кинулась на ОСОБА_5 . В цей час підбігла ОСОБА_8 схопила ОСОБА_5 за волосся та вдарила її по голові. Прийшов ОСОБА_14 та розборонив їх.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він знаходився біля контейнеру та почув, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт. Початку конфлікту він не бачив, а потім не хотів встрявати в сварку між жінками. Але коли він побачив, що ОСОБА_8 біжить до них, він побіг за нею та побачив, як ОСОБА_8 схопила ОСОБА_5 та почала бити її по голові. Він схопив ОСОБА_8 та відтягнув її.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він є знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . В той день він прийшов до ОСОБА_8 та побачив, що молодий чоловік тримає ОСОБА_8 за руки. Свідок спитав, що це за кіно і всі розійшлись. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та якась жінка знаходились в одному контейнері. Це був контейнер ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що між його дружиною ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вже кілька років триває конфлікт. Зранку він відвіз дружини на ринок та пішов до банку, а коли повернувся, то побачив, що обличчя його дружини подряпане, взуття розкидане, а на місці події знаходились ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,, ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Згідно заяви ОСОБА_5 від 28.02.2019 року, вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які спричинили їй тілесні ушкодження.

Факт наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , ступінь тяжкості та механізм утворення, підтверджується висновком експерта та №10-К від 21.01.2020 року, згідно якої у ОСОБА_5 мало місце тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в ділянці потилиці, що підтверджується наявністю набряку м`яких тканин. Забій м`яких тканин в ділянці потилиці є наслідком однократної дії тупого предмету в ділянці потилиці. За категорією тяжкості це ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказане ушкодження могло виникнути внаслідок ударної дії тупого твердого предмету. Можливість виникнення цього ушкодження внаслідок удару рукою в лобну або скроневу ділянку голови виключається., т.1 а.с. 159-162.

Експерти ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили свій висновок в судовому засіданні, та пояснили, що у ОСОБА_5 мав місце забій м`яких тканин в ділянці потилиці, а набряк м`яких тканин є підтвердженням цього тілесного ушкодження. Експертиза проводилась за медичними документами, так як на час проведення експертизи потерпіла вже не могла мати ніяких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні лікар ОСОБА_23 пояснив суду, що він працює лікарем хірургом в Вознесенській лікарні. Він безпосередньо оглядав потерпілу і зазначив, що в неї був набряк м`яких тканин голови в потиличній області, що відповідало дійсності.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.03.2019 року з таблицею зображень, ОСОБА_5 показала обставини її побиття ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Показаний потерпілою механізм спричинення їй тілесних ушкоджень, відповідає фактичним обставинам справи, т.1 а.с.73-83 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2019 року, свідок ОСОБА_15 , впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 28.02.2019 року нанесла удар в область голови ОСОБА_5 , т.1 а.с.84-85.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та їх захисників про те, що вина обвинувачених в скоєні кримінальних правопорушень не доведена, так як докази надані прокурором є сумнівними та недопустимими доказами, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Безпосередньо в судовому засідання потерпіла ОСОБА_5 стверджувала, що обвинувачені нанесли їй удари по голові. Пояснення потерпілої підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями події і зазначали, що бачили, як обвинувачені наносили удари потерпілій. Пояснення даних свідків узгоджуються між собою, є логічними та послідовними.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що свідок ОСОБА_16 не була присутня під час подій, зазначених в обвинувальному акті, а тому не могла бачити ті обставини, відносно яких вона давала пояснення, не можуть бути прийняті до уваги. Так, про те, що ОСОБА_16 була присутня ще під час словесної сварки, між ОСОБА_7 та матір`ю потерпілої, підтверджує свідок ОСОБА_15 , яка пояснила, що як тільки розпочався конфлікт, вона одразу зателефонувала ОСОБА_16 , яка також торгує на ринку, і та швидка прибігла. Свідок ОСОБА_13 поясняла, що ОСОБА_16 була присутня вже тоді, коли ОСОБА_7 почала кричала на неї.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги доводи захисника ОСОБА_7 про те, що свідок ОСОБА_15 не могла бачити, що відбувається між жінками, так як їй для цього потрібно було вийти з контейнеру, але жодних доказів того, що ОСОБА_15 не виходила зі свого контейнеру, під час виникнення конфлікту, суду не надано.

Факт наявності тілесних ушкоджень у потерпілої, їх ступінь тяжкості та механізм утворення, підтверджується висновком експерта №10-К від 21.01.2020 року. Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що дана експертизі є неналежним доказом, не базуються на вимогах закону, так як дана експертиза була проведена, згідно ухвали суду, на підставі медичних документів, які були долучені до матеріалів кримінального провадження, за клопотанням потерпілої, і копії яких були долучені до матеріалів кримінального провадження, під час надання потерпілою цивільного позову, в обґрунтування своїх позовних вимог.

Що ж стосується зауважень сторони захисту про те, що протокол слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 від 18.03.2019 року, є недопустимим доказом через те, що це є фактично протоколом допиту потерпілої, а не слідчим експериментом, то дані зауваження не відповідають дійсності, так як потерпіла під час проведення слідчого експерименту, повністю відтворила положення учасників бійки та зазначила куди саме наносились тілесні ушкодження обвинуваченими, що повністю відповідає правилам проведення слідчого експерименту, передбаченими ст.240 КПК України.

Суд не може прийняти до уваги пояснення свідка ОСОБА_11 , яка пояснювала, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не спричиняла, а ОСОБА_8 взагалі не добігла до місця конфлікту, так як шлях їй перегородив ОСОБА_14 , так як протирічать поясненням потерпілої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , а також поясненням самих обвинувачених.

Доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що, якщо вона і спричинила тілесні ушкодження потерпілій, то це було необхідною обороною ОСОБА_7 від злочинних дій ОСОБА_5 , не базуються на вимогах закону.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Згідно постанови Верховного суду від 19 квітня 2018 року у справі №722/1981/16-к (провадження №51-792км18) право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст.36 КК України ці умови полягають у такому:
1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;
2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України;
3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;
4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;
5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;
6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Як було встановлено в судовому засіданні, потерпіла та обвинувачена ОСОБА_7 нанесли удари одна одній, а отже в даному випадку не може йти мова про здійснення ОСОБА_8 дій на захист прав та інтересів обвинуваченої ОСОБА_7 .

Суд не приймає до уваги висновки експерта №78 від 12.03.2019 року та №87 від 21.03.2019 року ( т.1 а.с.66-67, а.с.71-72), так як згідно даних висновків, у потерпілої виявлено тілесне ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин в ділянці потилиці, що протирічить висновку комісійної експертизи №10-К від 21.01.2020 року, згідно якого у виявлене у потерпілої тілесне ушкодження є забоєм м`яких тканин в ділянці потилиці, що підтверджується наявністю набряку м`яких тканин. Як зазначили в судовому засіданні експерти ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , згідно наказу №6 МОЗ, саме діагноз забій м`яких тканин голови визначений правильно, а набряк м`яких тканин голови, лише підтверджує наявність забою.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення доведено в повному обсязі і дії обвинуваченої ОСОБА_8 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, належить кваліфікувати за ч. 1 ст.125 КК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 , які виразилися в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, належить кваліфікувати за ч. 1 ст.126 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, а саме те, що це є кримінальний проступок, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, те, що вона позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та не засуджувалась, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, результати досудової доповіді, згідно якої відділ пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства, та вважає можливим призначити їй покарання у вигляді штрафу.

Обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення , а саме те, що це є кримінальний проступок, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, те, що вона позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та не засуджувалась, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, результати досудової доповіді, згідно якої відділ пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства, та вважає можливим призначити їй покарання у вигляді штрафу.

Потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов, згідно якого вона просить стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завдані їй матеріальні збитки в сумі 1506, 26 грн. які складались з витрат на її лікування, через отримання тілесних ушкоджень, а також просить стягнути спричинену їй моральну шкоду в сумі 30000 грн. з кожної з обвинувачених (т.1 а.с.36-37).
Але в судовому засіданні було встановлено, що згідно висновків експерта №10-К від 21.01.2020 року, у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в ділянці потилиці. Дане тілесне ушкодження не потягло за собою розладу здоров`я, а звідси і не потягло за собою витрат на лікування. Дана травма могла привести до загострення у ОСОБА_5 захворювання (вегето-судинна дистонія змішаного ґенезу), але не могла бути причиною його виникнення. Звідси, відповідно до ст. 1166 ЦК України позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
В силу ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає, що ОСОБА_5 завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з нанесенням їй тілесних ушкоджень та удару, який не спричинив тілесних ушкоджень, негативних змін у житті потерпілої, додаткових зусиллях на організацію свого життя, так як потерпіла, будучи приватним підприємцем, була вимушена протягом кількох років відстоювати свої порушення права. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілого, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала потерпіла, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за необхідним стягнути з обвинувачених завдану ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 7 000 грн. з кожної.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винною в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

ОСОБА_7 визнати винною в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 , завдану їй моральну шкоду в сумі 7000 (сім тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , завдану їй моральну шкоду в сумі 7000 (сім тисяч ) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 , відмовити. Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1