Справа № 357/3726/21
У Х В А Л А

07 квітня 2021 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 04.10.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 24.04.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 3) 29.11.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 198 КК України до арешту строком 4 місяці. Звільнений 08.05.2013 року з Березанської ВК №95 Київської області по відбуттю строку покарання; 4) 26.11.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна; 5)24.06.2020 року відносно якого направлено обвинувальний акт до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України; 6) 26.11.2020 відносно якого направлено обвинувальний акт до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 162 КК України, підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000603, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Встановлено, що 04 квітня 2021 року приблизно о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , в якій мешкає потерпілий ОСОБА_7 , разом з останнім та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої.

В цей час у ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні кухні, умисно наніс потерпілому один удар долонею правої руки в область обличчя, після чого потерпілий ОСОБА_7 пішов до приміщення спальної кімнати разом з ОСОБА_4 .

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні спальної кімнати вищевказаної квартири, діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, наніс ОСОБА_7 множинні удари руками та ногами в область обличчя та тулуба, після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_7 за верхній одяг, а саме за капюшон його кофти та, застосовуючи фізичну силу, витягнув останнього з приміщення у квартири та залишив потерпілого у приміщенні під`їзду вказаного будинку.

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з ушкодженням правої легені. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні КНП ТРР «Таращанської міська лікарня».

06 квітня 2021 року ОСОБА_4 , вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме за фактом вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Особа підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 04.10.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) 24.04.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

3) 29.11.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 198 КК України до арешту строком 4 місяці. Звільнений 08.05.2013 року з Березанської ВК №95 Київської області по відбуттю строку покарання;

4) 26.11.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;

5) 24.06.2020 року відносно якого направлено обвинувальний акт до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України;

6) 26.11.2020 відносно ОСОБА_4 , направлено обвинувальний акт до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 162 КК України.

Слід зазначити, що ЄСПЛ у справі Расул Джафаров проти Азербайджану (заява № 69981/14, рішення від 17.03.2016 року п. 116) зазначив, що словосполучення «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданим відповідно до статті 5 Конвенції, поліція не зобов`язана отримати достатні докази для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час тримання заявника під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1) Згідно рапорту ЄО №926 від 06.04.2021, о 06.04.2021 о 02:11 надійшло повідомлення по телефону від чергового лікаря Таращанської ЦРЛ ОСОБА_10 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02:01 в хірургічному відділенні Таращанської ЦРЛ помер гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , з діагнозом перелому ребер та носової перегородки, які він отримав 04.04.2021 в АДРЕСА_2 , які йому спричинено ОСОБА_4 .

2) Згідно довідки про причину сперті №63 від 06.04.2021 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок закритої травми грудної клітки з ушкодженням правої легені, шоку.

3) Протоколом огляду місця події від 06.04.2021 в період часу з 02:40 год. до 03:10 год. за адресою: Білоцерківський район, м. Тараща, вул.. Шевченка, 66, а саме палати №12 Таращанської ЦРЛ, де на ліжку було виявлено труп ОСОБА_7 із чисельними тілесними ушкодженнями на обличчі, кінцівках та тулубі. Нічого вилучено не було.

4) Протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 06.04.2021 у приміщенні моргу КНП ТМР «Таращанська МЛ», яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Тараща, вул. Шевченка, 55 встановлено, що на трупі ОСОБА_7 виявлені численні садна на обличчі, верхніх кінцівках, на передній поверхні грудної клітини та живота. В ході розтину виявлено: переломи 6,7,8 ребер справа з пошкодженням нижньої долі правої легені, кров в правій плевральній порожнині, перелом 7 ребра зліва, субдуральна гематома. В ході огляду місця події з трупа ОСОБА_7 було вилучено: зразки букального епітелію, зрізи з нігтьових пластин, змиви з долоней рук та сліди пальців рук та долоней, які було скопійовано на дактилоскопічну картку.

5) Протоколом огляду місця події від 06.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено: рушник зі слідами речовини бурого кольору в ванній кімнаті; килим зі слідами речовини бурого кольору в ванній кімнаті; штани зі слідами речовини бурого кольору в ванній кімнаті; змив речовини бурого кольору з батареї у ванній кімнаті.

6) Показами свідка ОСОБА_10 , який є лікарем-хірургом Таращанської ЦРЛ, дав наступні показання, що 04.04.2021 приблизно о 15:40 год. до лікарні був доставлений потерпілий ОСОБА_7 з діагнозом: закритий перелом ребер з права, гемопневматорекс з права, перелом кісток носа, зчмт. Після чого, 06.04.2021 приблизно о 02:00 год. останнього було виявлено без ознак життя. Кінцевий діагноз: перелом 6-8 ребер з права, перелом 8-го ребра зліва, забій м`яких тканин обличчя, переломи 3,4,8,9, 10 ребер з права та 7 ребра зліва.

7) Показами потерпілого ОСОБА_7 , який дав наступні показання, що близько місяця він проживає у АДРЕСА_2 , де він винаймає квартиру у ОСОБА_8 04.04.2021 приблизно о 09:00 год. ОСОБА_11 разом зі своїм зятем ОСОБА_12 прийшли до вказаної квартири, де вони почали вживати горілку. Після чого, у них стався словесний конфлікт на грунті того, щоб потерпілий виїхав з вказаної квартири, після чого у потерпілого та ОСОБА_13 виникла сварка та бійка, в ході якої ОСОБА_13 завдав множинні удари руками та ногами в область тулуба, при цьому його ОСОБА_11 не бив.

8) Показами свідка ОСОБА_9 , яка дала наступні показання, що 04 квітня 2021 року, близько 11 години вона приїхала разом з батьком ОСОБА_8 та своїм хлопцем ОСОБА_12 до квартири батька за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкав чоловік на ім`я ОСОБА_7 , який винаймав житло. Після чого, у вказаній квартирі, у ОСОБА_14 та батька ОСОБА_8 виник конфлікт на ґрунті того, що батько сказав, щоб останній виїжджав з помешкання, але ОСОБА_15 перебував у стані алкогольного сп`яніння та на їхні вимоги не реагував. Після чого, вони розташувались у приміщенні кухні, де почали вживати алкогольні напої, після чого в ході конфлікту ОСОБА_8 наніс два удари в область обличчя ОСОБА_14 та після цього ОСОБА_13 також наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілого. Далі, вказаний конфлікт продовжився у спальній кімнаті, проте вона чула лише крики та удари, але у кімнаті знаходився також її батько, при цьому ударів вона не бачила та протоколом проведення слідчого експерименту за її участю.

9) Показами свідка ОСОБА_8 та протоколом слідчого експерименту за його участю, який вказав, що він ніяких тілесних ушкоджень не наносив, а при вказаних обставинах спричиняв удари потерпілому ОСОБА_16 .

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків, передбачених у цій статті.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі буде:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Крім цього, на даний час Білоцерківським міськрайонним судом по щодо ОСОБА_4 розглядається кримінальна справа за обвинуваченням його у кримінальному провадженні 0003229 від 24.09.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України.

Вказане дає підстави вважати, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за справою яка вже розглядається в суді і по даній справі може стати причиною ухилення останнього від явки до слідчого, прокурора чи суду.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 , до втечі.

Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків даного кримінального правопорушення, які є його близькими та добрими знайомими які безпосередньо стали очевидцями вчинення даного кримінального правопорушення. Крім цього, підозрюваному відоме їхнє місце проживання, а тому умовлянням, підкупом чи погрозами може примушувати задля зміни показань. Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Пересічний громадянин, такий як свідок чи потерпілий, приймаючи участь у кримінальному провадженні, має бути захищеним та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, унеможливлення на них незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії процесу;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/10715/14-к 1-кп/357/630/14 від 26.11.2014, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, засуджений до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. ОСОБА_4 , на шлях виправлення не став та відносно останнього 24.06.2020 року направлено обвинувальний до суду акт у кримінальному провадженні 0002173 від 30.05.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, крім цього 26.11.2020 відносно ОСОБА_4 , направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0003229 від 24.09.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121 КК України до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, які на даний час не розглянуті судом. Незважаючи на це він знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Це свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, у разі перебування ОСОБА_4 на волі, наявні передумови для вчинення останнім інших кримінальних правопорушень. Варто звернути увагу, що інкриміноване йому діяння ОСОБА_4 вчинив із застосуванням фізичного насильства, його дії спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні справи «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський Суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінювані «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Наведені вище обставини, свідчать що застосування більш м`яких окрім як тримання під вартою запобіжних заходів не може запобігти виникненню ризикам, існування яких обґрунтовано слідчим.

Зокрема, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, такий запобіжний захід у виді як особисте зобов`язання, не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 , з огляду на наявність високої ступені ризику переховування від органів досудового розслідування, знищення, речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджанням кримінальному провадженню наявність яких обґрунтована вище.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, до підозрюваного ОСОБА_4 , не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Встановлені ризики не дозволяють застосувати стосовно ОСОБА_4 більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою.

Викладені обставини свідчать про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного, захисника, які заперечують проти задоволення клопотання, просять обрати інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, допитавши свідка ОСОБА_9 , дослідивши клопотання та приєднані до клопотання документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбачених ст.121 ч. 2 КК України; 2) наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п. 5 КПК України, на який вказує слідчий, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч. 2 КК України, наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені слідчим суддею.

Слідчому судді ОСОБА_4 повідомив, що він не визнає своєї винуватості. Хто спричинив потерпілому тілесні ушкодження не знає. Просить застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі його визнання винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч. 2 КК України (позбавлення волі від 7 до 10 років), раніше судимий, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а ті які є, не являються стримуючим фактором його поведінки.

Слідчий суддя вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може запобігти ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 не надані будь-які документи про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, неповнолітніх утриманців, наявності постійного джерела доходу, захворювань, які перешкоджають його утриманню під вартою, слідчому судді не надані.

Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Слідчий суддя вважає, що є підстава не визначати розмір застави у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , оскільки наявною є підстава передбачена ст. 183 ч.4 п.1 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176,177 ч.1 п.5, 178,182,183,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, які обчислювати з 16 години 15 хвилин 07 квітня 2021 року, з часу фактичного взяття його під варту в залі суду

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується о 16 годині 15 хвилин 05 червня 2021 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного судуОСОБА_1