Номер провадження: 11-кп/813/1057/21
Номер справи місцевого суду: 504/1482/20 1-кп/504/546/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.02.2021 року у кримінальних провадженнях №0000478 від 18.05.2020 року та №0001299 від 29.11.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южне, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утримані малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 27.04.2020 року Южненським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з випробуванням на 2 роки та відносно якого перебуває обвинувальний акт у Комінтернівському районному суді Одеської області за обвинуваченням у кримінальному проваджені №0000025 за ч. 2 ст. 185, ч. 3, ст. 185 КК України,-

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.02.2021 року постановленою під час судового розгляду, задоволено клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України на строк 60 днів, тобто до 02.04.2021 року в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Рішення суду мотивовано тим, що з огляду на висунуте обвинувачення, тяжкість і ступінь суспільної небезпечності, вчиненого злочину та той факт, що ОСОБА_5 раніше судимий, свідчить про наявність ризиків можливого переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм КПК України.

Доводи обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, а підозра необґрунтована. Звертає увагу, що раніше не судимий, має дружину, малолітню дитину, постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває. Також вказує на відсутність претензій з боку потерпілих.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у скоєні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він в ніч з 27.11.2019 на 28.11.2019 рік, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, разом з ОСОБА_7 перебуваючи біля автомату видачі кави, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, зламали дверцята автомата видачі кави та викрали кеш-бокс із грошовими коштами на загальну суму 1740 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того висунуто обвинувачення в тому, що 17.05.2020 року, близько 23:00 годин, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення відділення ОД АТ «Укрпошта» за адресою: вул. Лиманна, 2, смт. Нові Біляри, Лиманського району, Одеської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, зірвали решітку вікна та шляхом розбиття віконного скла, проникли до вказаного приміщення, звідки таємно викрали майно на загальну суму 354 гривні 83 копійки, спричинивши майнову шкоду ОД АТ «Укрпошта» на загальну суму 354 гривні 83 копійки.

Положеннями ч.4 ст.4221 КПК України визначено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Захисник у судове засідання не з`явилася, однак до початку судового розгляду подала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі. Від обвинуваченого клопотання про участь у розгляді апеляційної скарги не надходило.

Прокурор ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з заявою про розгляд справи без його участі, в порядку ч. 4 ст. 4221 КПК України.

Приймаючи до уваги, що учасники процесу були належним чином повідомленні про дату розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим відповідно до положень ч. 4 ст. 4221 КПК України, вимоги якої є імперативними, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача; вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються обставини скоєння ним злочинів та безпідставність висунутого йому обвинувачення, в зв`язку з чим у цій частині відповідна правова оцінка апеляційним судом не надається.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність заявлених у судовому засідання ризиків та можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що свідчить про можливість вчинення останнім спроб переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживає в Одеській області та є раніше судомою особою. При цьому інших даних, які б характеризували обвинуваченого матеріали провадження не містять і такі дані не надані апеляційному суду.
Зазначені обвинуваченим обставини щодо наявності у нього дружини, неповнолітньої дитини, позитивної характеристики та відсутність вимог про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням не можуть бути прийняті до уваги, оскільки будь яких підтверджуючих зазначені обставини документи апеляційному суду стороною захисту надано не було.
Наведене вказує на безпідставність посилань ОСОБА_5 на зазначені обставини та при цьому свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
Як вбачається з наданої апеляційному суді копії обвинувального акту, ОСОБА_5 був засуджений 27.04.2020 року Южненським міським судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням положень ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.
Злочини, за яким йому висунуто обвинувачення він вчинив через нетривалий час, а саме на протязі менше одного місяця з часу його засудження за аналогічний злочин.
Більш того, дані копії обвинувального акту свідчать про перебування у цьому ж районному суді відносно ОСОБА_5 іншого обвинувального акту за обвинуваченням останнього у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та 3 ст.185 КК України.
Інших даних щодо особи обвинуваченого матеріали провадження не містять, а зазначені в обвинувальному акті дані про особу обвинуваченого спростовують доводи про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.
Водночас, враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що обвинувачений не має постійного джерела доходу та може вдатися до спроб вчинення інших злочинів, а тому існує ризик можливого вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених під час продовження запобіжного заходу ризиків можливого перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів апеляційному суду не представлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених вище ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.02.2021 року у кримінальних провадженнях №0000478 від 18.05.2020 року та №0001299 від 29.11.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно: ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4