УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0000766 від 27.02.2019р. апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоочаків, Березнегуватського району, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, без визначеного місця мешкання, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України.
-якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 16 квітня 2021 року включно.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора щодо продовження терміну заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів до 16.04.2021 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений заперечує наявність ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, зазначає, що в даному кримінальному провадженні не має свідків, а тому він ніяк не може на них впливати. Погоджується, що надав недостовірні анкетні дані при затримання, але тільки тому, що перед ним були невідомі йому люди у цивільному, а не працівники поліції.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстр досудових розслідування за №0000766 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим. Клопотання мотивоване тим, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які були підставою для обрання, а потім і продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000766 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, постановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.02.2021р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою до 16 квітня 2021 року включно.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1, 4,5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий, обвинувачується у вчинені злочину в період іспитового строку, встановленого за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03.04.2018р., не має постійного місця мешкання та законного джерела доходу, при затриманні навмисно повідомив орган досудового розслідування про несправжні анкетні дані, що призвело до необхідності проведення незапланованих слідчих дій та повторного призначення значної кількості судових експертиз, які вже були призначені у вказаному кримінальному провадженні, що негативно вплинуло на швидкість проведення досудового розслідування, що дають суду підстави вважати ризики переховування від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, цілком обґрунтованими.

Крім того, обвинувачений будучі раніше засудженим за вчинення ряду тяжких злочинів, як майнового характеру так і спричинення тяжких тілесних ушкоджень, може продовжити свою злочинну діяльність, а тому апеляційний суд вважає цей ризик цілком реальним.

До того ж на даний час обвинувачений не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи. Навпаки, попри свій молодий вік обвинувачений раніше судимий за вчинення ряду тяжких злочинів, не вживав заходів до офіційного працевлаштування.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи обвинуваченого відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції вірно не знайшов обґрунтованих підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобігання ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту до моменту вирішення клопотання про продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу, не змінилися всі обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 , про що він просить у своїй апеляційний скарзі.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В той же час, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 16 квітня 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: