Номер провадження: 11-кп/813/1338/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 08.04.2021, якою під час розгляду кримінального провадження №0001553 від 02.06.2020стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.05.2020 Київським райсудом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 08.04.2021 в процесі судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001553 від 02.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України було задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та продовжено строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 06.06.2021 включно, із залишенням без змін раніше визначеної застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 168 160 грн.
Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що стороною обвинувачення була доведена наявність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, продовження вчинення протиправних дій та більш м`які запобіжні заходи станом на теперішній час не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Окрім цього, в даному конкретному випадку суд дійшов висновку про те, що суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою переважає над його особистим інтересом.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодився з оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що вона постановлена в порушення вимог КПК України, а поза увагою суду залишилась відсутність на даний час заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідність подальшого утримання його підзахисного під вартою з огляду на те, що обвинувачений народився, зареєстрований та все життя проживає в м. Одесі, має власне житло, тобто міцні соціальні зв`язки. Ризик переховування останнього від суду фактично відсутній, оскільки законом передбачена можливість працівників поліції здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого шляхом відстеження його місцезнаходження за адресою проживання, всі обвинувачені, свідки та потерпілий були допитані в ході проведення досудового розслідування, їх пояснення зафіксовані, будь-яких даних щодо спроб ОСОБА_7 незаконно впливати на учасників провадження не встановлено. Окрім того, всі речі та документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення були вилучені в ході першочергових слідчих дій, долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів та знаходяться у володінні органу досудового розслідування, окрім того, обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, що значно зменшує вірогідність настання вищевказаних ризиків.

Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та застосувати стосовно нього менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а також звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

В судове засідання апеляційного суду учасники провадження не з`явились, хоча були належним чином та своєчасно сповіщені про дату, час та місце апеляційного розгляду, від прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду без його участі.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, ч. 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Київському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0001553 від 02.06.2020за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Статтею 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Разом з тим, аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду 1-ої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення, якщо таке подавалось (заявлялось).

Проте, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які пов`язані із незаконним заволодінням чужим майном, несанкціонованим проникненням до приміщень, тяжкості, суспільної небезпечності злочинів та спричинених наслідків у вигляді завдання потерпілим особам майнової шкоди в значному розмірі, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 4-х до 8-ми років за ч. 3 ст. 186 КК України), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

Додатковим підтвердженням існування зазначеного ризику є також характеристика особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працевлаштований та не одружений, тобто в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Водночас, враховуючи те, що остаточне рішення по справі стосовно обвинуваченого не прийнято та на теперішній час триває дослідження доказів, існують ризики того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення аналогічного умисного корисливого злочину, що свідчить про обґрунтованість висновку суд 1-ої інстанції щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає слушними твердження захисника про те, що обвинувачений має місце реєстрації та постійного проживання в м. Одесі, проте зазначає, що вказані обставини не свідчать про відсутність встановлених вище ризиків та не можуть слугувати єдиною підставою для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованих обвинуваченому злочинів, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 08.04.2021, якою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, на стадії судового розгляду кримінального провадження №0001553 від 02.06.2020,продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.06.2021 включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4