Справа №: 288/445/19
Провадження № 1-кп/272/19/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка кримінальне провадження № 0000396 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Круглик, Хотинського району, Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не працюючого, інваліда ІІІ групи, одруженого, раніше не судимого, -

за ст. 121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ :

30.12.2018 близько 15 год. 00 хв. у будинку, що по АДРЕСА_1 під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася словесна суперечка, яка переросла у бійку. У ході даної бійки ОСОБА_9 наніс один удар кулаком та один удар дерев`яним стільцем в область обличчя ОСОБА_7 . Після чого у ОСОБА_7 раптово виник умисел на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел у вказаний час та місці, маючи можливість уникнути сутички, ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в область шиї ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`які тканини шиї зліва та крововиливу в середостіння.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 умисно наніс не менше одного удару саморобним дерев`яним стільцем в область голови, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми - підшкірної гематоми навколо правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, крововиливу в м`які тканини голови та обличчя, багатоуламкового перелому кісток лицевого та мозкового черепу, крововиливу під оболонки головного мозку, забою головного мозку, що ускладнились здавленням та зміщенням головного мозку, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-лицевої травми у вигляді: багатоуламкового перелому кісток лицевого та мозкового черепу, крововиливів під оболонки головного мозку, забоїв головного мозку, що ускладнилась здавленням та зміщенням головного мозку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково та пояснив, що він товаришував із ОСОБА_9 .. Напередодні Нового року 30.12.2018 року зранку ОСОБА_9 прийшов до нього та вони разом пішли закупити продукти на Новий рік. Повертаючись з магазину, вирішили пообідти та пішли до нього додому та сиділи обідали на кухні, при цьому вживали спиртні напої. Потім до них зайшла ОСОБА_10 та також з ними присіла та вживала спиртні напої. Раптово ОСОБА_9 почав образливо висловлювати на адресу його матері та у них виникла суперечка, під час якої ОСОБА_9 вдарив його кулаком в ліву частину обличчя по оку, де стоїть імплант та він не бачить. Потім ОСОБА_9 схопив стуло та замахнувся, щоб його знову вдарити, однак він вихопив стуло та вдарив ОСОБА_9 .. Від удару ОСОБА_9 упав на підлогу, після чого він схопив табуретку та замахувався до ОСОБА_9 , однак не бив його, коли він лежав. Де взялася кров та волосся на табуреті він не може пояснити. Потім ОСОБА_9 встав та він побачив у нього з носа йшла кров, щось посварився, взяв торбу та пішов додому. Він не мав наміру спричинити ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а лише захищався. Також вказав, що покази свідка ОСОБА_11 про те, що він наносив удав табуретом в голову ОСОБА_9 не відповідають дійсності, так як вона під час даної події сховалася за холодильник, тому не могла бачити, що було. Про смерть ОСОБА_9 дізнався наступного дня, приїхала поліція та проводила огляд місця події у його будинку. Також вказав, що під час слідчого експерименту поліція чинила щодо нього психологічний тиск, тому він тоді так розповідав. У тому, що сталося розкаюється. Цивільні позови визнає частково, матеріальну шкоду відшкодував. Просив суворо не карати

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_9 її син. Він товаришував з ОСОБА_7 30.12.2018 року вона йшла з церкви та зустріла по дорозі сина та ОСОБА_7 , вони йшли із сумками веселі. Пізніше зустріла сусіда, який запитав чи забрала свого сина, на що вона відповіла, що зараз піде забере. Прийшла до ОСОБА_7 там все зачинено. Тоді вона пішла додому, однак по дорозі на снігу помітила сліди крові. У будинку побачила сина, який лежав у ліжку вкритий з головою, вона пішла порати. Пізніше син встав та вона побачила, що у нього голова розпухла, ніс розбитий, кров, запитала, що сталося, син мовчав та нічого не казав. Вона викликала швидку, коли приїхала швидка, то сказали, що шансів мало, в голові все побите. По дорозі ставили крапельницю сину, однак стало серце та він помер у швидкій. Це було вночі біля 03 год. 31.12.2018 року. Зранку приїхала поліція, почали шукати ОСОБА_7 .. Коли ОСОБА_7 знайшли, то він їй казав, що вона йому не пробачить того, що сталося. Також казав, що все відшкодує. Цивільний позов підтримала та просила задовольнити. Наполягала на покаранні обвинуваченому за те, що він вчинив згідно закону.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_9 її батько. На Новий рік вона поїхала до Російської Федерації та їй подзвонила бабуся і повідомила, що батька побили. Пізніше їй повідомили, що батько помер. Вони одразу купили квитки та поїхали в село Яблунівку. Батько був у морзі. Потім займалася похованням батька. Цивільний позов підтримала, також вказала, що матеріальну шкоду у виді витрат на поховання обвинувачений відшкодував в повному обсязі. Наполягала на призначенні обвинуваченому покарання за вчинене згідно закону, погодилась із мірою покарання, яку просив прокурор.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні дала показання про те, що 30.12.2018 року вона зайшла вдень до ОСОБА_7 по справах, там був ОСОБА_9 .. Потім вони сиділи на кухні розмовляли, випивали, раптом почалася сварка за матір ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_9 першим вдарив ОСОБА_7 кулаком у хворе око. Богуславський теж вдарив ОСОБА_13 і той впав спиною на підлогу у коридор. Потім ОСОБА_14 взяв табуретку та ребром табуретки почав бити ОСОБА_13 , який лежав на підлозі. Удари були в сторону голови, а ОСОБА_13 захищався руками. Чула як ОСОБА_14 казав:"Що він мабуть його вбив". Потім у ОСОБА_13 була кров з носа, після чого він встав і пішов першим додому. Також вказала, що під час проведення слідчого експерименту з нею вона все добре пам`ятала та розповідала, повністю підтримала покази дані нею під час слідчого експерименту. Вказала, що все розповідала добровільно, будь-якого тиску щодо неї не було, підтвердила присутність понятих.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні дав показання про те, що перед Новим 2019 роком в обідню пору зустрів ОСОБА_9 , який йшов додому. У нього було запливше справа пів обличчя, ока не було видно, як від удару, в області носа була кров, він запитав, що сталося, на що останній махнув рукою та пішов. Він був одягнений в курточку, штани, шапку. Наступного дня зранку дізнався про смерть ОСОБА_9 , якого забрала швидка. Йому відомо, що ОСОБА_9 спілкувався із ОСОБА_7 , іноді випивали спиртні напої, однак не зловживали.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні дав показання про те, що 30.12.2018 року в обід він йшов по дорозі, та у подвір`ї ОСОБА_7 стояли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , він з ними поздоровався. До них підійшла тоді ОСОБА_17 . Він не бачив чи були на них якісь тілесні ушкодження. Він пішов далі у село, повертаючись назад додому зустрів матір ОСОБА_9 і казав їй забрати сина від ОСОБА_7 .. Також по дорозі додому бачив сліди крові десь за 100-150 м від будинку ОСОБА_7 в сторону будинку ОСОБА_9 .. Коли повертаючись додому, проходив біля будинку ОСОБА_7 , то на його подвір`ї вже нікого не було.

Показання свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні показав, що він був понятим при проведенні слідчих дій, під час яких оглядався будинок ОСОБА_7 , та за участю свідка ОСОБА_11 , де також ще був присутній як понятий ОСОБА_19 .. В ході слідчих дій свідок ОСОБА_11 розповідала та показувала, як відбувалася подія, був маленький табурет, яким наносили удари, на ньому було волосся та який поліція упакувала та вилучила, також на стіні та на килимі були бурі плями, за результатами слідчих були складені протоколи, які він та інші підписували. Вони весь час були вдох з іншим понятим ОСОБА_19 ..

Свідок ОСОБА_19 дав в судовому засіданні показання про те, що він був вдома 31.12.2018 року до нього прийшов ОСОБА_14 та сказав, що він побився із ОСОБА_9 .. Потім його запросили бути понятим при проведенні слідчих дій, також за участю свідка ОСОБА_11 , за результатами якого були складені протоколи, які він підписував. Також вказав, що під час слідчих дій в будинку він не був та не бачив, що там було.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_19 в частині того, що під час проведення слідчих дій він не заходив до будинку, оскільки вони є протирічними та суперечать показам свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та письмовим доказам.

Протоколами огляду місця події від 31.12.2018 р. з фототаблицями, в ході яких, в приміщенні моргу Попільнянської ЦРЛ за адресою: смт.Попільня, вул. Київська, 40, було оглянуто труп ОСОБА_9 , на якому виявлено тілесні ушкодження на обличчі справа та відібрано відповідні зразки (т.2 а.с. 30-32, 33-34).
Протоколом огляду місця події від 31.12.2018 р. з ілюстративною таблицею, в ході якого оглянуто будинок, що по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , а також узбіччя дороги поблизу вказаного домогосподарства. Під час огляду місця події виявлено та вилучено виріз розмірами 15x27 см з нашаруванням речовини бурого кольору, який зроблено із килиму, змив з речовини бурого кольору № 1, який зроблено з поверхні дверей, а також контрольний змив № 1, який зроблено зі поверхні дверей, змив речовини бурого кольору № 2, який зроблено зі спинки дерев`яного стільця, а також контрольний змив № 2, який зроблено зі спинки дерев`яного стільця, виріз розмірами 18x13 см з нашаруванням речовини бурого кольору, який зроблено зі скатертини столу, саморобний дерев`яний стілець, фрагменти волосся темного кольору, які виявлено на поверхні саморобного дерев`яного стільця, змив з речовини бурого кольору, який зроблено зі снігу ( т.2 а.с. 36-51).
Протоколом огляду місця події від 31.12.2018 року з фототаблицею, в ході якого оглянуто будинок, що по АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено дерев`яний стілець зі спинкою (т.2 а.с. 55-56).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.12.2018 року, за участю свідка ОСОБА_11 , яка розповіла та показала, про подію, що сталася 30.12.2018 року у будинку ОСОБА_7 , про те, як вдень вона прийшла до будинку ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_1 , де вже знаходився ОСОБА_9 та вона залишилася з ними для вживання спиртних напоїв. Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. У ході даного конфлікту ОСОБА_9 наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_7 після чого наніс ще один удар стільцем. Потім ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , від якого останній впав на підлогу, обличчям до верху. Після цього, ОСОБА_7 схопив дерев`яний стілець та наніс ОСОБА_9 кілька ударів в голову, при цьому ОСОБА_9 закривався руками. (т.2 а.с. 95-101). Вказаний слідчий експеримент свідок повністю підтримала в судовому засідання, зазначила, що тоді вона краще пам`ятала обставини події
Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.12.2018 р. за участю підозрюваного ОСОБА_7 та захисника, в ході якого останній пояснив та показав, про обставини, що сталися 30.12.2018 року, а саме: 30.12.2018 року близько 09 год. 00 хв. він зустрівся із знайомим ОСОБА_9 та вони пішли до магазину в с. Романівка Попільнянського райнуну Житомирської області, де придбали спиртні напої та продукти до Нового року. Після чого, пішли до будинку ОСОБА_7 що по АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої. Близько 13 год. 00 хв. до них приєдналася ОСОБА_11 . Близько 16 год. 00 хв. між ОСОБА_9 та ним виник словесний конфлікт, тому що ОСОБА_9 образив його матір. У ході даного конфлікту ОСОБА_9 наніс йому один удар рукою в область голови та коли він встав, то ОСОБА_9 схопив стілець на якому сидів та знову вдарив його в ліву сторону обличчя. Потім він схопив дерев`яний табурет та вдарив ОСОБА_9 по руках та вибив стілець з рук. Після чого, він вдарив ОСОБА_9 стільцем в голову та від даного удару він впав на підлогу та в нього пішла з носа кров. Потім ОСОБА_9 встав, забрав пакет та пішов додому (т.2.а.с. 81-89). Вказаний слідчий експеримент був проведений із підозрюваним за участю захисника, підозрюваний добровільно все розповідав та показував, про будь-який тиск морального характеру зі сторони працівників поліції не вказував, з цього приводу жодних заяв не подавав ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду. Тому саме такі покази обвинуваченого суд вважає правдивими та кладе в основу вироку.
Висновком експерта №3/2 від 26.02.2019, згідно якого при судово- медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - підшкірна гематома навколо правого ока, субкон`юктивальний крововилив правого ока, крововиливи у м`які тканини голови та обличчя, багато уламковий перелом кісток лицевого та мозкового черепу, крововиливи під оболонки головного мозку, забої головного мозку; що ускладнились здавленням та зміщенням головного мозку, утворилась від не менше 1-го контакту з твердим тупим предметом, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; крововиливу в м`які тканини шиї зліва та крововиливу в середостіння, що утворились від не менше 2-х контактів з твердим тупим предметом, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-лицевої травми у вигляді: багатоуламкового перелому кісток лицевого та мозкового черепу, крововиливів під оболонки головного мозку, забоїв головного мозку, що ускладнилась здавленням та зміщенням головного мозку. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, можливість їх утворення внаслідок падіння виключається (т.2 а.с. 124-128)
Висновком експерта №4 від 21.01.2019, згідно якого при судово- медичному обстеженні ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівого ока, що утворилось від дії твердого тупого предмету, відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження (т.2 а.с. 129).
Висновком експерта №6/4 від 26.02.2019, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 , в цілому, тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_9 могли утворитись за обставин, що вказує підозрюваний ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту з його участю. Тілесне ушкодження виявлене у ОСОБА_7 могло утворитись за обставин, що вказує підозрюваний ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту з його участю (т.2 а.с 130-133).
Висновком експерта №5/3 від 26.02.2019, згідно якого на підставі даних судово-медичного дослідження трупа гр. ОСОБА_9 , в цілому, тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_9 могли утворитись за обставин, що вказує свідок ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту з її участю. Тілесне ушкодження виявлене у ОСОБА_7 могло утворитись за обставин, що вказує свідок ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту з його участю (т.2 а.с. 134-137).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 надані ним висновки підтримав та роз`яснив, що він проводив дослідження трупа ОСОБА_9 на підставі постанови слідчого про розтин. В подальшому на підстаі ухвал сдічого судді ним було проведено судово-медичні експертизи, з врахуванням акту судово-медичного дослідження. У висновку він використовував інші висновки зразки для яких вилучав при проведенні судово-медичного дослідження (кров, частини тіла з ушкодженнями, частки об`єктів), що передбачено наказом МОЗ, яким він керується в роботі. Вказані об`єкти направлялися до судово-медичної лабораторії, після чого йому направлялися відповідні висновки з врахуванням яких він складав остаточний висновок. Також, йому було надано слідчі експерименти для складення висновків.
Висновком експерта № 44 від 22.01.2019 року, згідно якого , кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. У змиві із фрагмента клейонки, вилученої з місця події, об.№1 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні в об.№1 виявлено антиген Н. Походження даного антигену в зазначеному об`єкті можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий антиген Н в межах системи АВО. Такою особою може бути і потерпілий ОСОБА_9 (т.2 а.с. 139-141).
Висновком експерта № 41 від 25.01.2019 року, згідно якого, кров ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_7 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У змиві із фрагмента килима об.№1, знайдена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1 виявлений антиген Н. Походження крові в об.№1 можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властивий антиген Н. Такою особою може бути і ОСОБА_9 (т.2 а.с. 143-145).
Висновком експерта № 42 від 25.01.2019 року, згідно якого , у вирізці із марлевого тампона, об.№1 виявлена кров людини. В результаті серологічного дослідження в об.№1 виявлений антиген Н, походження якого можливе за рахунок крові будь-якої особи, організму якої властивий даний антиген. Такою особою може бути потерпілий ОСОБА_9 , так як його крові властивий антиген Н. (т.2 а.с. 147-149).
Висновком експерта №10/ц від 25.01.2019 року, згідно якого, при судово-цитологічному дослідженні марлевого тампона (об.І) (змива зі стільця№ НОМЕР_1 ), який вилучений в ході огляду місця події на кухні в буд. АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, епітеліальних клітин з ядрами не знайдено. При серологічному дослідженні даного об`єкта виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження даних слідів крові за рахунок потерпілого ОСОБА_9 як і за рахунок крові будь-якої іншої людини, в крові якої він знаходиться (т.2 а.с.151-153).
Висновком експерта №9-МК від 05.03.2019 р., згідно якого, не виключається можливість утворення багатоуламкового перелому правої лобно- скронево-тім`яної ділянки голови у ОСОБА_9 внаслідок удару стільцем з прикладанням однієї з торцевих частин стільця в праву лобно-скронево- тім`яної ділянку черепа постраждалого. Травмуюча дія могла бути неодноразовою та направлена в місце утворення перелому (т.2 а.с. 157-158).
Висновком експерта №10-МК від 05.03.2019 р., згідно якого, не виключається можливість утворення ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівого ока у ОСОБА_7 , як від ударної дії частинами досліджуваного стільця, так і від будь-якого іншого предмету, який володіє властивостями тупого твердого (т.2 а.с. 159-160).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №78-2019 від 05.03.2019 року, ОСОБА_7 , в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, психічним захворюванням не страждав, та в тимчасовому розладі психічної діяльності,який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не перебував. Виявляв вище вказаний розлад особистості, який не досягав ступеню психічного захворювання, знаходився в межах патології особистості та не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вчинки, які йому інкримінують, були ситуаційно обумовленими, послідовними, пролонгованими у часі, зв`язок з навколишнім не втрачав, цілеспрямовано рухався в просторі та розподіляв власну увагу, добре їх пам`ятає, відтворює згідно своєї версії. В період скоєння злочину знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру(т.2 а.с.155-156).

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Ст. 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд вважає, що клопотання захисника про визнання недопустими доказами протоколу огляду місця події від 31.12.2018 року за місцем проживання ОСОБА_7 , оскільки рішення слідчого судді про визнання законним обшуку домоволодіння прийнято у судовому засіданні, яке здійснювалось без застосування відеозаписувальних технічних засобів та огляд місця події проведено без понятих, та з урахуванням практики «плоди отруйного дерева» відповідно і визнання недопустими речових доказів, які були вилучені під час вказаного огляду місця події, а в подальшому всіх висновків експертів, які були проведенні з використанням, вилучених об`єктів, задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Так відповідно до вимог ст. 87 КПК України, недопустимими є також докази, що були отримані: під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Однак, як вбачається із досліджених судом доказів, огляд місця події у даному кримінальному провадження було проведено відповідно до вимог ст. 233 ч.1 , ст..237 КПК України за згодою власника житла ОСОБА_7 , а не на виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук та слідчим суддею 02.01.2019 року вирішувалося питання законності проведення огляду місця події 31.12.2018 року за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 .

Так, згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 ст. 233 КПК.
Тобто, законом передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме - можливість проникнути до житла чи іншого володіння за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
Огляд приміщення проведений за добровільною згодою особи, яка ним користується. Зазначена слідча дія проведена у відповідності до вимог закону, а саме: ст.237 КПК України, на яку є посилання в протоколі.
Відповідно до ст. 237 КПК України огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

З протоколу огляду місця події від 31.12.2018 року за місцем проживання ОСОБА_7 вбачається, що під час його проведення були присутні поняті ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які підписували протокол та зауважень не висловлювали. Покази ОСОБА_19 щодо того, що під час проведення слідчих дій він не був в будинку, суд оцінив критично, оскільки вони є протирічними та суперечать показам свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та письмовим доказам.

Не заслуговують на увагу посилання захисника, що на момент отримання згоди ОСОБА_7 на проведення огляду він був уже затриманий, тому надання ним згоди не свідчить про її добровільність, так як вони спростовуються матеріалами справи, а саме: дозвіл наданий ОСОБА_7 о 12 год 40 хв. 31.12.2018 року, а затримано його було після проведення огляду о 14 год. 50 хв., також в подальшому під час складення протоколу затримання ОСОБА_7 був присутній захисник та всі подальші слідчі дії були проведені за участю захисника.
З врахуванням наведеного, протокол огляду місця події від 31.12.2018 року в АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 судом визнається належним та допустимим доказом, тому доктрина «плодів отруйного дерева», на застосуванні якої наполягає захисник, є в даному випадку неприйнятною, та інші письмові докази, а саме: висновки експертиз, речові докази, також є належними та допустимими доказами.
Доводи захисника про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 31.12.2018 року, в ході якого було оглянуто труп ОСОБА_9 та відібрано відповідні зразки, не заслуговують на увагу, оскільки в ході проведення вказаної слідчої дії порушень КПК України судом не встановлено.
Щодо клопотання захисника про визнання недопустимим доказом акту судово-медичного дослідження № 174 трупа, то вказаний документ не надавався суду стороною обвинувачення як доказ, тому він не підлягає оцінці судом.
Суд вважає безпідставним посилання захисника на недопустимість висновків експертів № №3/2 від 15.01-26.02.2019, № 44 від 14-22.01.2019, №41 від 11-25.01.2019, №42 від 14-25.01.2019, №10/ц від 14-25.01.2019, з підстав , що експерт самостійно збирав докази, оскільки вказані висновки експертів були проведені на підставі ухвал слідчого судді, з визначеними об`єктами для проведення експертизи, про які вказано у висновках експертиз, за необхідності з використання матеріалів досудового розслідування, тому суд не вбачає підстав для визнання вказаних висновків недопустимими доказами. Також матеріалами справи підтверджується наявність у ОСОБА_7 захисника з моменту його затримання, який з моменту його залучення був не позбавлений можливості в повному обсязі реалізовувати права підозрюваного, обвинуваченого, тому твердження захисника щодо не роз`яснення останньому право на відвід експерту не заслуговує на увагу.
Суд не погоджується з позицією сторони захисту про те, що в даному випадку мала місце необхідна оборона або перевищення меж необхідної оборони, що виключає кримінальну відповідальність, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 є інвалідом, значно слабшим за нападника, реальної можливості ефективно відбити суспільно небезпечне посягання ОСОБА_9 іншими засобами не мав, окрім як заподіяти такий же удар тим же стільцем, з наступних підстав.
Ст. 36 КК України визначено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

При цьому згідно роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» судам слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

В ході судового розгляду судом встановлено, що під час розпиття спиртних напоїв , між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , раптово виникла суперечка, в ході якої потерпілий спричинив один удар рукою в обличчя обвинуваченому та потім стільцем на якому сидів. Після чого обвинувачений вдарив ОСОБА_9 та від його удару потерпілий впав на підлогу, та не становив для обвинуваченого небезпеки. Однак обвинувачений схопивши дерев`яний саморобний стілець, а не той стілець, яким наніс удар потерпілий (як вказує захисник), наніс потерпілому удар ребром стільця в область голови. Суд також враховує, що як потерпілий, так і обвинувачений були майже однієї статури, обвинувачений молодший за віком від потерпілого. При цьому, характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому в область голови, переконливо свідчать про те, що обвинувачений, який після їх спричинення сказав: « Що мабуть вбив його», що підтвердила суду свідок ОСОБА_11 , яка були присутня під час конфлікту, передбачав настання тяжких наслідків, а тому його дії за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано вірно. Крім того, згідно висновку судово-психітричної експертизи, вчинки, які інкримінують ОСОБА_21 , були ситуаційно обумовленими, послідовними, пролонгованими у часі, зв`язок з навколишнім не втрачав, цілеспрямовано рухався в просторі та розподіляв власну увагу, добре їх пам`ятає, відтворює згідно своєї версії.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого щодо непричетності його до смерті ОСОБА_9 та що він наніс лише один удар з метою захисту та стільцем не бив його, оскільки вони спростовуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі висновками судово-медичного експерта, протоколами слідчих експериментів з підозрюваним ОСОБА_7 , з свідком ОСОБА_11 , а також її показаннями наданими суду.

Дослідивши та проаналізувавши всі вищевказані докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_9 . ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України та вважає його винуватість у вчиненому повністю доведеною .

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставиною, які обтяжує покарання ОСОБА_7 , передбачена ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, проти життя та здоров`я особи, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має інвалідність ІІІ групи, матеріальну шкоду відшкодував частково, обставини, які обтяжують покарання, позицію потерпілих, які наполягали на призначенні покарання згідно закону, відсутність пом`якшуючих обставин, та вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання з врахуванням всіх обставин, у виді позбавлення волі ближче до мінімальної санкції статті 121 ч. 2 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України,є необхідним, справедливим, та достатнім, і сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення кримінальних правопорушень.
Щодо позовних вимог потерпілих про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи наведеного вище, суд вважає, що потерпілі перенесли душевні страждання через смерть сина та батька, суд також враховує їх тривалість та неможливість відновлення цієї втрати, та з врахуванням засад розумності та справедливості, обставин справи, суд вважає, що цивільні позови потерпілих про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, потерпілій ОСОБА_4 в сумі 100000 грн., потерпілій ОСОБА_5 в сумі 150000 грн..
Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в частині витрат на поховання, то вказані витрати були відшкодовані обвинуваченим добровільно , що підтвердили потерпіла та її представник, тому суд не вбачає підстав для стягнення вказаних витрат , щодо відшкодування потерпілій витрат на проїзд в сумі 10000 грн., то з врахуванням відсутності належних доказів на підтвердження вказаних витрат, суд відмовляє в задоволенні даних позовних вимог.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт на майно слід скасувати.

Обрати щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі наведеного і керуючись ст..ст. 368, 370, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з дати фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання даного вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 час його та перебування під вартою з 31.12.2018 р. по 29.03.2019 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зпокладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 100 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 150 000 гривень.
Скасувати арешт на майно: виріз розмірами 15х27 см з нашаруванням речовини бурого кольору, який зроблено із килиму та упаковано до паперового конверту; змив речовини бурого кольору №1, який зроблено із поверхні дверей та упаковано до паперового конверту, а також контрольний змив №1, який зроблено із поверхні дверей та упаковано до паперового конверту; змив речовини бурого кольору №2, який зроблено зі спинки дерев`яного стільця та упаковано до паперового конверту № 2, а також контрольний змив №2, який зроблено зі спинки дерев`яного стільця та упаковано до паперового конверту; виріз розмірами 18х13 см. з нашаруванням речовини бурого кольору, який зроблено зі скатерки столу та упаковано до паперового конверту; саморобний дерев`яний стілець, який упаковано до картонної коробки; фрагменти волосся темного кольору, які виявлено на поверхні саморобного дерев`яного стільця та упаковано до паперового конверту; змив речовини бурого кольору № 3, який зроблено зі снігу та упаковано до паперового конверту; зрізи нігтьових пластин із лівої та правої рук трупа ОСОБА_9 , які упаковано до паперових конвертів; змиви із правої та лівої рук трупа ОСОБА_9 , які упаковано до паперових конвертів; светр темно-синього кольору, светр синьо-білого кольору, труси синього кольору, які упаковано до пропіленового пакету; дерев`яний стілець зі спинкою, який упаковано за допомогою поліпропіленових пакетів; штани камуфльовані зеленого кольору, які упаковано до поліпропіленового пакету; светр темного кольору, який упаковано до поліпропіленового пакету; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який упаковано до спец, пакету № 4482887; змиви із обох рук та зрізи нігтьових пластин ОСОБА_7 , які упаковано до паперових конвертів, накладений ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 02.01.2019 року.
Речові докази: виріз розмірами 15х27 см з нашаруванням речовини бурого кольору, який зроблено із килиму та упаковано до паперового конверту; змив речовини бурого кольору №1, який зроблено із поверхні дверей та упаковано до паперового конверту, а також контрольний змив №1, який зроблено із поверхні дверей та упаковано до паперового конверту; змив речовини бурого кольору №2, який зроблено зі спинки дерев`яного стільця та упаковано до паперового конверту № 2, а також контрольний змив №2, який зроблено зі спинки дерев`яного стільця та упаковано до паперового конверту; виріз розмірами 18х13 см. з нашаруванням речовини бурого кольору, який зроблено зі скатерки столу та упаковано до паперового конверту; саморобний дерев`яний стілець, який упаковано до картонної коробки; фрагменти волосся темного кольору, які виявлено на поверхні саморобного дерев`яного стільця та упаковано до паперового конверту; змив речовини бурого кольору № 3, який зроблено зі снігу та упаковано до паперового конверту; зрізи нігтьових пластин із лівої та правої рук трупа ОСОБА_9 , які упаковано до паперових конвертів; змиви із правої та лівої рук трупа ОСОБА_9 , які упаковано до паперових конвертів; светр темно-синього кольору, светр синьо-білого кольору, труси синього кольору, які упаковано до пропіленового пакету, дерев`яний стілець зі спинкою, який упаковано за допомогою поліпропіленових пакетів, змиви із обох рук та зрізи нігтьових пластин ОСОБА_7 , які упаковано до паперових конвертів, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знищити;
штани камуфльовані зеленого кольору, які упаковано до поліпропіленового пакету; светр темного кольору, який упаковано до поліпропіленового пакету; мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який упаковано до спец, пакету № 4482887 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області - повернути ОСОБА_7 ..
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1