ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1412/21 Справа № 175/367/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Гомель Республіки Білорусь, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про відмову в клопотанні прокурора та клопотання захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу на альтернативний. Задоволено клопотання прокурора ОСОБА_12 про продовження дії строку запобіжного заходу, обраного обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 травня 2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, врахувавши характер вчинених злочинів, один з яких відноситься до особливо тяжкого злочину та має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому, встановив, що ризики у провадженні, визначені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є такими, що об`єктивно існують і не зменшилися. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наявність встановлених ризиків є достатніми для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й не дозволяють застосувати, зокрема до ОСОБА_5 інших альтернативних видів запобіжних заходів, у тому числі цілодобовий домашній арешт із застосуванням технічних засобів контролю.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, просять скасувати оскаржувану ухвалу.

Обґрунтовуючи свої вимоги обвинувачений та захисник посилаються на незаконність оскаржуваного рішення, яке було прийняте з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, через порушення права обвинуваченого на захист. Так, апелянти вказують, що оскаржуване рішення було постановлено, в порушення вимог закону, за їх відсутності, не дивлячись на мотивоване клопотання захисника про відкладення судового засідання, що є безумовною підставою для скасування ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Наявними матеріалами провадження підтверджено, що у суді першої інстанції перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001509 від 31 жовтня 2018 року, зокрема, щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 було обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено ухвалами суду.

Разом з цим, як встановлено апеляційним судом та що знайшло своє підтвердження у відповідних матеріалах провадження, 01 квітня 2021 року, судом першої інстанції було розглянуто, зокрема, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 , з підстав продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

За наслідками розгляду клопотання прокурора суд постановив оскаржувану ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо порушення права обвинуваченого на захист, колегія суддів вважає їх обгрунтованими.

Так, з наявних матеріалів провадження, зокрема з технічного запису та журналу судового засідання від 01.04.2021 (а.п. 90, 91), а також, оскаржуваної ухвали (а.п. 92-93) видно, що розгляд питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо ОСОБА_5 було здійснено за відсутності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з цим, ч. 1 ст. 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 193 КПК України, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, та за умови знаходження особи в міжнародному розшуку.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження не оголошений у розшук, та був відсутній при розгляді вказаного клопотання, колегія суддів приходить до висновку про допущене місцевим судом порушення права на захист обвинуваченого.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом, хоча і прийнято рішення про видалення обвинуваченого ОСОБА_5 з зали суду на весь час судового розгляду провадження, з огляду на те, що суд може здійснювати судовий розгляд за його відсутності, однак це не дозволяє суду проводити розгляд клопотання про продовження застосування запобіжних заходів в такому порядку.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою, зокрема на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу. Постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безумовну необхідність скасування ухвали в частин,і що стосується інтересів ОСОБА_5 , з постаноленням нової.

Вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів враховує, у відповідності до положень ст. 178 КПК України, ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину та має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, яке передбачене виключно у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією всього належного майна, особу обвинуваченого та його репутацію, й вважає, що ризики, визначенні п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, є такими що об`єктивно існують, на цей час не зменшилися й не припинили існувати.

Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, враховуючи, те що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, поведінку сторони захисту, які навмисно затягують судовий розгляд, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню щодо ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 скасувати частково.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_12 про продовження дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою строком до 30 травня 2021 року.

В іншій частині ухвалу - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4