Справа №577/4985/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/214/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Самбір Конотопського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 , прокурор ОСОБА_12 та потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, просили:

- обвинувачений просив вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання та пом`якшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України,

- прокурор ОСОБА_12 просила вирок суду відносно ОСОБА_13 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість та направити справу на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі,

- потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просили скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та розміру відшкодування моральної шкоди та призначити ОСОБА_7 більш тривалий строк покарання та стягнути з нього на їх користь по 100000 грн. кожному у якості відшкодування моральної шкоди.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з дня затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області 630 грн. 96 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 .

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 12000 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу та 50000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 25955 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу та 50000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 6908 грн. 44 коп.

Скасовано арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Конотопського районного суду Сумської області від 21 серпня 2019 року, на мопед «ALPHA» державний номер НОМЕР_1 та мопед «ALPHA» державний номер НОМЕР_2 .

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання та призначив занадто суворе покарання та стягнув надмірно високу суму у рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим. Вказує на те, що він щиро розкаявся, визнав свою винуватість та в міру можливості відшкодував завдану шкоду.

Апелянт звертає увагу на те, що внаслідок ДТП він отримав інвалідність та в подальшому не зможе керувати транспортним засобом, а у випадку, якщо вирок буде виконаний, то він не матиме змоги отримати кваліфіковану медичну допомогу для відновлення працездатності, у зв`язку з чим буде позбавлений можливості відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду.

Також ОСОБА_7 посилається на те, що працював у сільському господарстві трактористом та мав позитивні відгуки про результати своєї роботи. Зазначає також, що має неповнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги та виховання. Щиро розкаюється у вчиненому та вважає, що судом при визначенні розміру відшкодування не враховано факт керування потерпілим ОСОБА_9 також у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, 12 квітня 2021 року до початку апеляційного розгляду від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надійшла заява, в якій вони зазначали, що обвинувачений неодноразово просив у них вибачення, повністю відшкодував завдану матеріальну шкоду, частково відшкодував завдану моральну шкоду в сумі 50000 грн. та зобов`язався до 25.04.2021 повністю відшкодувати заподіяну шкоду, у зв`язку з чим вони відмовляються від вимог своєї апеляційної скарги та просили вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити, пом`якшивши призначене йому покарання та не позбавляти його волі.

Також до початку апеляційного розгляду даного кримінального провадження, 13 квітня 2021 року, від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 надійшла відмова від апеляційної скарги на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 .

Як встановив суд першої інстанції, 19 серпня 2019 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи мопедом «ALPHA», державний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Бондаря в с. Соснівка Конотопського району в напрямку с. М.Самбір, яка має дві полоси для руху транспортних засобів. Під час руху в районі домогосподарств № 62 та № 64 вказаної вулиці ОСОБА_7 у порушення вимог п.п. 2.3 б, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з мопедом «ALPHA», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , що рухався в зустрічному напрямку з пасажиркою ОСОБА_10 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій мопеда «ALPHA», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 та його пасажир ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 406 від 02.10.2019 року травми отриманні ОСОБА_9 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 423 від 08.10.2019 року травми отриманні ОСОБА_10 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи № 19/119/9-1/330е від 13.09.2019 року, №19/119/9-1/408е від 22.10.2019 року ОСОБА_7 , керуючи мопедом «ALPHA» державний номер НОМЕР_1 , допустив порушення п.п. 2.3.б, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили звільнити обвинуваченого від призначеного судом покарання з іспитовим строком, пояснення потерпілих, які відмовились від своєї апеляційної скарги та підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_14 , думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав відмову від апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , та просив вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступних висновків.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення учасниками кримінального провадження не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, який хоча і вчинений з необережності, проте відноситься до категорії тяжких злочинів, а також вчинений у стані алкогольного сп`яніння, наслідки, що настали від злочину для двох потерпілих, такий злочин носить підвищену суспільну небезпеку, оскільки життя та здоров`я людини є найвищою цінністю і це право є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним і захищається державою, позиції потерпілих та їх представника, які наполягали на реальному відбуванні винним покарання, тому суд першої інстанції вважав за необхідне призначити ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі, у межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, частиною 1 ст. 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як зазначалося вище, обвинувачений своїми діями заподіяв шкоду здоров`ю двом особам одна особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, інша особа середньої тяжкості, дорожньо транспортна пригоду була вчинена ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння. Тому апеляційний суд, враховуючи конкретні обставини справи, вважає про недостатність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, враховуючи позицію потерпілих, які в ході апеляційного розгляду відмовились від своєї апеляційної скарги і просили не призначати обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі, оскільки ОСОБА_7 сплатив потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 25000 грн. кожному, що на їх думку, свідчить про щирте каяття обвинуваченого. Також враховуючи, що і сам ОСОБА_7 , на даний час має проблеми зі здоров`ям, а також враховуючи пом`якшуючи покарання обставини, що були встановлені судом першої інстанції повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утримання неповнолітньої дитини, часткове відшкодування шкоди потерпілим, колегія суддів вважає, що ці всі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і за таких обставин є всі підстави, пом`якшити призначене судом покарання та застосувати ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції ч.2 ст.286 КК України, однак визначити покарання яке підлягає реальному відбуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Тому, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та наявність обставин, які пом`якшують покарання, а також враховуючи особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи, відшкодування ним моральної шкоди потерпілим,позицію потерпілих, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України судом першої інстанції покарання з позбавлення волі на обмеження волі, застосувавши положення ст. 69 КК України , оскільки, на думку колегії суддів, таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання.

За таких обставин, колегія суддів, керуючись ст. 408 КПК України, вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, змінити і таким чином частково задовольнити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 405, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія судді, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2020 року, відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити призначене покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України до основного виду покарання, у виді обмеження волі строком 3 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4