ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1781/21 Справа № 204/3379/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001050 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, працюючого на посаді водія у ТОВ «Ла Страда», неодруженого, раніше судимого: 08.11.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнений 13.07.2016 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06.07.2016 року, умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 4 місяці 6 днів; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого по АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з моменту фактичного затримання, а саме з 17 квітня 2020 року.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , залишено без змін - у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком чинності.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 та ПРАТ «СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином - задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 161 724 гривні 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди 274 962 гривні 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди 274 962 гривні 00 копійок.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 076 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди 25 038 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь потерпілої ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди 25 038 гривень 00 копійок.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 , 22 грудня 2019 року приблизно о 05 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керував технічно справним автомобілем «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 , здійснював рух по вологій проїзній частині вул. Макарова з боку вул. Титова у напрямку вул. Будівельників, зі швидкістю приблизно 100 км/год. В салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні справа знаходився пасажир ОСОБА_12 , а на задньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_13 .
В цей же час, по проїзній частині дороги вулиці Макарова у напрямку від вулиці Титова до вилиці Будівельників у м. Дніпро, зі швидкістю, приблизно 80 км/год, у попутному напрямку попереду рухався автомобіль «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 .
У вказаний час, тобто 22 грудня 2019 року приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись із перевищенням допустимої швидкості в населеному пункті 50 км/год., будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху на вологій проїзній частині дороги вулиці Макарова у м. Дніпро, та під час обгону автомобіля «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в районі електроопори № 120 втратив контроль над керуванням автомобілем «MitsubishiOutlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого автомобіль у некерованому стані виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч, та перекинувся, при цьому контрактувавши задньою лівою частиною з електроопорою № 120.
Своїми діями водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. (б), 2.9. (а), 12.1., 12.4. та 12.9. (б) Правил дорожнього руху України, які свідчать:
п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9.: Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
п.12.1.: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
п. 12.9.: Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 Правил дорожнього руху України».
Порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться з технічної точки зору у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пасажиру автомобіля «MitsubishiOutlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна на шкірі в ділянці лівої лопатки, садна на шкірі правої задньо-бічної поверхні грудної клітини та поперека від рівня нижнього краю лопатки до межі верхньо-зовнішнього квадранту правої сідниці, садна на задній поверхні нижньої третини правого стегна, верхньої та середньої третини правої гомілки, садна на зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна, повні переломи 3-7 ребер справа та зліва по середньо-паховим лініям, місцями з ушкодженням пристінкової плеври, оточені темно-червоними крововиливами у міжреберні м`язи, забій легень, розриви правої легені, численні розриви на діафрагмальної поверхні правої частки печінки, розрив на діафрагмальній поверхні селезінки в ділянці воріт, двобічний гемоторакс (у правій плевральній порожнині близько 1200 мл темної рідкої крові, у лівій плевральній порожнині близько 450 мл темної рідкої крові), гемоперитонеум (у черевній порожнині близько 600 мл темної рідкої крові), смугасті крововиливи на внутрішній поверхні лівого шлуночка серця (плями Минакова), малокрів`я внутрішніх органів, ділянки емфіземи легень, набряку головного мозку.
Смерть ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила 22 грудня 2019 року о 05 годині 26 хвилин,у державному закладі «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1» МОЗ України у м. Дніпро по вул. Титова, 29, внаслідок сумісної тупої травми грудної клітини та живота, яка супроводжувалася множинними двобічними переломами ребер з ушкодженням легень та кровотечею у плевральні порожнини, множинними розривами печінки та селезінки з кровотечею у черевну порожнину, яка ускладнилася розвитком масивної крововтрати, що призвело до малокрів`я внутрішніх органів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати вимоги ст. 69 КК України, призначити більш м`яке покарання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є дуже суворим.
Так, обвинувачений зазначає, що при призначенні покарання не було враховано те, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню доньку та цивільну дружину, на момент затримання офіційно працював, має постійне місце проживання та реєстрації, визнав свою вину у вчиненні злочину, готовий частково відшкодувати шкоду.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Потерпілі та представник потерпілих заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 2 ст. 286 КК України, у апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржуються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Згідно з положеннями частини 3 цієї норми, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються ст. 69 КК України.
Згідно з приписами ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинене кримінальне правопорушення, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі обвинуваченого також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактично спричинених наслідків, та дані про особу обвинуваченого.
Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції враховано обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, а саме визнання вини в повному обсязі, обставину, яка обтяжує покарання судом першої інстанції встановлено вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий за особливо тяжкий злочин, не має позитивної соціальної характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, без застосування положень ст. 69 КК України.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання виключно у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, даним про особу обвинуваченого. Підстав для застосування більш м`якого покарання судом першої інстанції не встановлено.
Апеляційним переглядом встановлено, що доводи, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, а саме, що він визнав свою вину у вчиненні злочину, не заслуговують на увагу, оскільки вказана обставина врахована судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, а тому повторному врахуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він має на утриманні малолітню доньку та цивільну дружину, на момент затримання офіційно працював, має постійне місце проживання та реєстрації, готовий частково відшкодувати шкоду, не можуть бути визнані тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченого, чи вказував на можливість його виправлення без відбування покарання, з огляду на проаналізовані в своїй сукупності матеріали кримінального провадження, що в цілому характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про пом`якшення йому покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк, з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4