Справа № 331/3400/21
Провадження № 1-кп/331/472/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«05» липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному провадженні без виклику учасників обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000358 від 21.05.2021 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23.12.2020 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ст. 126-1 КК України, із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12.04.2021 року ОСОБА_3 будучи ознайомленим під особистий підпис із рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2021 року про видачу обмежувального припису, згідно якого останньому визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки строком на шість місяців у вигляді:
- усунення перешкод у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 майном, яке є об`єктом права особистої власності, а саме квартирою АДРЕСА_2 ;
- заборони ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебувати в місці проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборони ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
17 травня 2021 року маючи умисел на невиконання обмежувального припису, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не зважаючи на вказані заборони, прийшов до квартири своєї матері, а саме АДРЕСА_1 , де зайшовши в квартиру ОСОБА_3 із застосуванням нецензурної лайки, почав висловлювати погрози у бік своєї матері ОСОБА_4 , тим самим не виконав вказаний обмежувальний припис.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме в умисному невиконанні обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинення, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, вчинив кримінальний проступок, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не має негативних характеристик.

Судом також враховується, що обвинувачений вже притягався до кримінальної відповідальності за домашнє насильство за ст. 126-1 КК України та на даний час в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України. (згідно довідки ДІТ МВС України до суду направлено два обвинувальні акти).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Санкцією ст. 390-1 КК України передбачений перелік покарань, які можуть бути призначені судом. З огляду на характеристики обвинуваченого та обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що покарання, яке сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень арешт. Покарання, пов`язане із ізоляцією від суспільства матиме виховний ефект, оскільки кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим після призначення йому покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 було засуджено 23 грудня 2020 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 126-1, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 1 (один) рік..

У зв`язку із вищевикладеним, суд доходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання, оскільки кримінальне правопорушення, що є предметом розгляду судом вчинене після постановлення вироку Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 23.12.2020 року.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Витрати на залучення експертів та проведення судових експертиз відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3(трьох) місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2020 року та призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 остаточне покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1