КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020,?

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службової особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати протиправним невнесення працівниками Державного бюро розслідувань відповідних відомостей на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та порушення прав гарантованих ст. 56 КПК України, зобов?язати Державне бюро розслідувань внести відомості на підставі заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_5 зазначає, що він не був присутнім при проголошенні суддею Шевченківського районного суду міста Києва ухвали від 16.09.2020 року. В порушення ч. 7 ст. 376 КПК Шевченківський район міста Києва не направив на адресу ОСОБА_5 копію ухвали від 16.09.2020 року. 08.01.2021 року простим листом з Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_5 отримав повідомлення про те, що суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги, при цьому не було надано текст самої ухвали.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_5 вказує на те, що були порушені його права гарантовані ст.ст. 40, 55 та ст. 56 КПК України. Крім цього, апелянт зазначає, що в ухвалі суддя покликається на норми КПК України, які не надають право судді відмовити в задоволенні його скарги, аел крім КПК України до кримінального процесуального законодавства України входить ще Конституція України, Рішення Конституційного Суду України які обов?язкові до виконання на всій території України і в ухвалі взагалі не вказано чи були порушені його права, які саме чи ні, чи було порушено норми Конституції України, що являється грубим порушенням норм ст. 8 Конституції України. Також апелянт вказує, що на підставі ч. 2 ст. 55 КПК України з моменту подання заяви про вчинений злочину до Державного бюро розслідувань, а саме 21.08.2020 року, він набув статусу потерпілого і даний статус не встановлює слідчий суддя. Крім цього, слідчий суддя в ухвалі не вказав докази того, що заява ОСОБА_5 не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення і що працівники Державного бюро розслідувань мали право не вносити дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування в результаті чого порушено норми ч. 1 ст. 214 КПК України.

ОСОБА_5 на виклик до апеляційного суд не з?явився, просив розглядати скаргу без його участі (а.с. 13). Клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило. Враховуючи правила ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд наявної апеляційної скарги існуючим складом.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах поданої апеляції, колегія суддів керується наступним.

Першочергово судом перевірено питання вчасності подачі ОСОБА_5 апеляційної скарги.
Суд вважає, що оскільки ухвалу слідчим суддею постановлено без належного виклику ОСОБА_5 , про що свідчить відсутність в матеріалах судового провадження доказів на підтвердження отримання останніми судової повістки чи їх сповіщення іншим способом, тоді як копію ухвали апелянтом не отримано та про її фізичне існування він дізнався лише 08.01.2021, то з огляду на правила ч.3 ст.395 КПК України подання ОСОБА_5 апеляційної скарги 11.01.2021 вважається вчасним.
Щодо суті доводів, то суд виходить зі слідуючого.
Статтею 370 КПК України визначено критерії, яким повинно відповідати судове рішення: законність, обґрунтованість і вмотивованість.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Критеріям обґрунтованості і вмотивованості ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 не відповідає.
Так, слідчий суддя мотивував рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 тим, що оскільки скаржником належним чином не доведено наявність тих обставин, про які містяться посилання у скарзі, тому підстав для задоволення даної скарги немає.

Однак, з такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може.
Правила ч.1 ст. 214 КПК України передбачають, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Натомість, відповідно до матеріалів кримінального провадження отриманих за запитом апеляційного суду на підставі ст. 422 КПК України, ОСОБА_5 звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення злочину. Однак, уповноваженими особами ДБР, відомості про кримінальне правопорушення, не були внесені до ЄРДР. З цих підстав ОСОБА_5 звернувся зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді Шевченківського районного суд міста Києва.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, слідчий суддя зазначив, що скаржником не надано доказів на підтвердження того, що він звертався із заявою про вчинення злочину до ДБР. Однак, матеріали судового провадження містять підтвердження того, що ОСОБА_5 звертався до ДБР із заявою про вчинення злочину. Вказане свідчить про необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Окрім зазначеного колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що з огляду на приписи ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов?язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, або представника.
Таким чином, належних мотивів прийнятого слідчим суддею рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , оскаржувана ухвала слідчого судді не містить, що також свідчить про її невмотивованість.
Враховуючи, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020 є необґрунтованою та невмотивованою, то колегія суддів приходить до висновку про її скасування.
Частина третя ст. 407 КПК України, містить повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду за скаргою на ухвали слідчого судді. Так, відповідно до п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді , ... , суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу . Таким чином, законодавець не вказує які саме ухвали може постановити суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду, тим самим надаючи дискреційні повноваження апеляційному суду в цій нормі процесуального закону . Разом з тим, відповідно до вимог ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду .
На думку колегії суддів, в даному випадку суд апеляційної інстанції не може підмінювати функції слідчого судді місцевого суду враховуючи те, що судді апеляційного суду як слідчі судді здійснюють свої повноваження лише в порядку ст. 247 КПК України при розгляді клопотань щодо негласних слідчих ( розшукових) дій, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню .
Відтак, оскільки слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги не надавши належної оцінки доводам скарги і не перевіривши їх, то оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції слідчим суддею.
Керуючись ст. 303, 306, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.09.2020, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, ? скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції слідчим суддею.
В іншій частині апеляційну скаргу щодо апеляційних вимог ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3