У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2021 року, з визначенням розміру застави, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, обіймаючої посаду начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 0000230 від 07.08.2020 року

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
підозрювана ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2021 року з визначенням розміру застави у розмірі ста дев`ятнадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 270130 (двохсот сімдесяти тисяч ста тридцяти) гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Звертає увагу, що клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу не підсудне Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області та розглянуте незаконним складом суду, оскільки всі слідчі дії виконувалися слідчими СУ ГУНП в Миколаївській області.

Вказує, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, необґрунтована, оскільки жодного доказу на обґрунтування підозри стороною обвинувачення не надано. Крім того, слідчим суддею не враховано, що виконавче провадження, про яке йде мова у повідомленні про підозру, не перебувало у ОСОБА_6 чи у відділі, де остання є керівником, в самій підозрі не конкретизовано, що саме ОСОБА_6 мала б зробити чи не зробити з використанням свого службового становища.

Зазначає, що стороною обвинувачення ризики перелічені формально без належного обґрунтування.

Зауважує, що застосовуючи до підозрюваної ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки, а посилання суду на тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 суперечить практиці ЄСПЛ. Так під час судового засідання було встановлено, що підозрювана постійно проживає в АДРЕСА_2 , позитивно характеризується сусідами, колегами по роботі, має на утриманні неповнолітню дитину. Однак порушуючи принципи об`єктивності та неупередженості слідчий суддя залишив вказані обставини поза увагою не надавши їм належної оцінки.

Вказує, що сторона обвинувачення в клопотанні просила суд визначити заставу у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, разом з тим слідчий суддя відійшов від принципу диспозитивності, закріпленому у ст. 26 КПК України, та визначив заставу у значно більшому розмірі, що також є підставою щонайменше для зміни розміру застави судом апеляційної інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи службовою особою, постійно обіймала посаду начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, зі збереженням 6 (шостого) рангу. Незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи службовою особою, і будучи, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаною діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтувала вимогами законодавства, вступила у змову з ОСОБА_8 і одержала неправомірну вигоду для себе та третіх осіб, за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, а саме отримала неправомірну вигоду в розмірі 3 000 доларів США, що еквівалентно 84 200 гривень, за вчинення нею дій з використанням наданого службового становища, в рамках виконавчого провадження №56260776.

03.02.2021 року о 18:06 год., ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.02.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме у тому, що просила та одержала неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє та надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання зазначив, що підозрювана вчинила тяжке кримінальне правопорушення, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показань, може продовжити вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення в тому числі продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Згідно Витягу з наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №12-к від 26.12.2019 року ОСОБА_6 є такою, що працює на посаді начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 28.12.2019 року (далі - Центральний ВДВС у м. Миколаєві), а тому є підстави вважати, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на своїх підлеглих, а також інших свідків, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показань, з метою приховування фактів, що стосуються даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя правильно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Згідно Витягу з наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №12-к від 26.12.2019 року ОСОБА_6 є такою, що працює на посаді начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 28.12.2019 року (далі - Центральний ВДВС у м. Миколаєві), а тому є підстави вважати, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на своїх підлеглих, а також інших свідків, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показань, з метою приховування фактів, що стосуються даного кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваної, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року, якою до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2021 року, з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді