В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002005 від 05.07.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, працюючого в ТОВ «Аверона» на посаді директора, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючому на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.07.2021 року, в невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав пістолет моделі «SUR-2608», в магазині якого знаходились патрони в кількості 4 штуки, здійснивши таким чином придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що вищевказаний предмет є вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї, не маючи відповідного дозволу став незаконно їх зберігати при собі.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перебував в громадському місці, за адресою: м. Київ, Дарницький бульвар 8-А, де був виявлений та затриманий працівниками УПО «Девіз 560», які, враховуючи стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , задля забезпечення безпеки останнього, особистої безпеки та безпеки оточуючих після виявлення вказаної вогнепальної зброї з набоями, вилучили її з відкритої сумки чорного кольору, яка була на плечі ОСОБА_3 та затримали останнього до приїзду слідчо- оперативної групи.

В подальшому, в період часу з 22 години 01 хвилина до 22 години 16 хвилин під час слідчої дії на місці події з капоту службового автомобіля марки «Фіат» ДНЗ 4657 вилучено пістолет моделі «SUR-2608», в магазині та патроннику якого знаходились патрони в кількості 4 штук.

Згідно висновку експерта від 06.07.2021 №СЕ-19/111-21/32027-БЛ.

Наданий на дослідження пістолет належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї, є самозарядним пістолетом моделі «SUR-2608» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А.К. промислового способу виготовлення (Туреччина) який позиціонується виробником як стартовий і шумовий), з подальшим внесенням незворотніх змін саморобним способом шляхом видалення захисних елементів каналу ствола. Пістолет придатний до проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням металевих куль.

Надані на дослідження 4 патрони належить до боєприпасів для вогнепальної зброї є пістолетними патронами типу «ВІЙ» калібру 9 мм Р.А., спорядженні кулями з еластичного матеріалу, що виготовлені промисловим способом. Патрони придатні до стрільби.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, незаконно без передбаченого законом дозволу 05.02.2021 року придбав пістолет моделі «SUR-2608», та патрони до нього, які незаконно зберігав при собі. Зазначив, що він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, того ж дня ввечері перебував за адресою: м. Київ, Дарницький бульвар 8-А, біля магазину «Сільпо» маючи при собі пістолет моделі «SUR-2608» та патрони в кількості 4 штуки де був затриманий працівниками УПО «Девіз 560». Також щиро розкаявся у вчиненому злочині.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Щодо обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, слід зазначити наступне.

Так стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Проте, як вбачається із обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті та підтверджено обвинуваченим в судовому засіданні, ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: м. Київ, Дарницький бульвар 8-А, незаконно зберігав та носив при собі пістолет моделі «SUR-2608» без передбаченого законом дозволу, де був затриманий працівниками УПО «Девіз 560».

Проте, органом досудового розслідування в обвинувальному акті не зазначено обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Прокурор в судовому засіданні своїм правом щодо зміни обвинувачення у відповідності до ст. 338 КПК України не скористався, у зв`язку із чим суд не вправі погіршити становище обвинуваченого, а тому вважає, що обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України - не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; має постійне місце проживання, спосіб життя (раніше не судимий, працює ТОВ «Аверона» на посаді директора, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має задовільний стан здоров`я), позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 263 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням певних обов`язків, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Проте, під час досудового розслідування обвинуваченого ОСОБА_3 05.07.2021 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України та ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. А тому суд вважає необхідним зарахувати у строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 05.07.2021 року по 07.07.2021 року.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 05.07.2021 року по 07.07.2021 року.
Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за залучення експерта (висновок №СЕ-19/111-21/32027-БЛ від 06.07.2021 року) у сумі 1372,96 грн.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- пістолет моделі «SUR-2608» № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А.К., переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП знищити;

- предмет схожий на гільзу, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП знищити;

- СД-диск на якому наявні відео з камери відеоспостереження від 05.07.2021 року, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- СД-диск та ДВД-диск, на яких наявні відео з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського від 05.07.2021 року, приєднані до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя