Справа № 337/1166/21
Провадження № 1-кс/317/177/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , заступника начальника СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , дільничого офіцера поліції СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 171 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла вищевказана скарга ОСОБА_3 , в якій він просить зобов`язати уповноважених осіб відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 171 КК України, видати йому витяг з ЄРДР та направити матеріали за підслідністю до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі для організації досудового розслідування.
В обґрунтування скарги зазначає, що 01.03.2021 він звернувся до відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою про кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 та двома працівниками Служби судової охорони, а саме умисне перешкоджання його професійної діяльності журналіста, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 171 КК України. Однак, відомості до ЄРДР за його заявою, у відповідності до ч. 4 ст. 214 КПК України, внесені не були. Вважає такі дії відділу поліції незаконними, у зв`язку із чим просить скаргу задовольнити.
02.04.2021 через канцелярію суду від заступника начальника СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 надійшли заперечення на скаргу ОСОБА_3 , в яких занзачено, що ОСОБА_3 на підтвердження того, що він є журналістом пред`являє в судах та правоохоронних органах посвідчення спеціального кореспондента № НОМЕР_1 , виданого головою правління громадської організації «Комітет по захисту прав споживачів» ОСОБА_7 від 20.08.2020. Зі змісту посвідчення вбачається, що ОСОБА_3 є спеціальним кореспондентом газети «Правозахисник Запоріжжя» та Запорізького інформаційного видання «strela.zp.ua». Однак громадська організація «Комітет по захисту прав споживачів» та Запорізьке інформаційне видання «strela.zp.ua» відсутні у Єдиному державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств, а тому у розумінні діючого законодавства не є суб`єктами інформаційної діяльності у зв`язку з чим не наділені правом видачі посвідчення журналіста.
Крім того, відповідно до Статуту громадської організації «Комітет по захисту прав споживачів» головною метою громадської організації є задоволення та захист законних інтересів громадян, громадських інтересів у сфері суспільного життя щодо сприяння, контролю та захисту

прав споживачів. Згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації газети «Правозахисник Запоріжжя», засновником якого є громадська організація «Комітет по захисту прав споживачів», програмними цілями та тематичною спрямованістю цього друкованого засобу масової інформації є інформування населення з питань захисту прав споживачів. Так, заступник начальника слідчого відділення зазначає, що діяльність спеціального кореспондента періодичного видання газети «Правозахисник Запоріжжя» виходить за рамки тематики громадської організації, членом якої є ОСОБА_3 . При цьому, відповідно до Довідника кваліфікаційних професій працівників (випуск № 18), затвердженого Наказом Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 20.11.2006 № 288, передбачено наявність певних кваліфікаційних вимог до спеціальності «спеціальний кореспондент», а саме: повна вища освіта відповідного напрямку підготовки та стаж журналістської роботи не менше 3 років. Цих кваліфікаційних вимог ОСОБА_3 не має, що, на думку заступника начальника слідчого відділення, свідчить про нікчемність «журналістського статусу».
Заступник начальника слідчого відділення також наголошує на тому, що посвідчення ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , відповідно до якого він є спеціальним кореспондентом газети «Правозахисник Запоріжжя» та Запорізького інформаційного видання «strela.zp.ua», видане з порушенням ст. 25 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Крім того, цей факт підтверджується відповіддю голови Запорізької обласної організації «Правозахисник Запоріжжя» ОСОБА_8 , відповідно до якої ОСОБА_3 не є штатним спеціальним кореспондентом/журналістом газети «Правозахисник Запоріжжя», а є позаштатним спеціальним кореспондентом/журналістом, у якого вільний пошук інформаційних матеріалів (відкритої інформації, що незаборонена чинним законодавством). Будь-які журналістські завдання ОСОБА_3 з боку редакторського складу вищезазначених видань не надавались, тобто ОСОБА_3 здійснює самостійну діяльність по збору інформації, яка ніде не друкується, у тому числі, не друкується у газеті «Правозахисник Запоріжжя». Така діяльність, як зазначає заступник начальника слідчого відділення, не відноситься до законної професійної діяльності журналіста.
Враховуючи вищевикладене, підрозділом дізнання відділення № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до ЄРДР за № 0000135 від 16.03.2021 за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа. Крім того, слідчим відділення ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 376 КК України за фактом втручання в будь-якій формі громадянином ОСОБА_3 в діяльність судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 з метою перешкодити виконанню нею службових обов`язків або винесення неправосудного рішення.
Також заступник начальника слідчого відділення вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин зобов`язані внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Діючи відповідно до встановленого порядку вирішення заяв і повідомлень, що надходять до чергової частини ОВС і в яких відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації їх в журналі єдиного обліку, про відомості у них доповідаються начальнику органу ВС для розгляду та прийняття рішення і такі заяви й повідомлення не вносяться до ЄРДР.
Тобто, на думку заступника начальника слідчого відділення, ОСОБА_3 , використовуючи посвідчення журналіста, видане з явними порушеннями діючого законодавства, діючи за власним бажанням, переслідуючи свою, відому лише йому, мету, видає себе за журналіста, використовуючи при цьому посвідчення спеціального кореспондента, створюючи своїми діями загрозу для підриву авторитету правосуддя, у тому числі, втручаючись у діяльність судді та з метою приведення цих своїх дій у «правове поле» подає до органу досудового розслідування заяви, у яких взагалі відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Також, 02.04.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому він додатково зазначив, що 01.03.2021 суддя ОСОБА_6 , працівники охорони ОСОБА_9 , ОСОБА_10 умисно вчинили кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 171 КК України - перешкоджання законній професійній діяльності журналіста. В порушення ч. 4 ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР за його заявою внесені до теперішнього часу не були.

Зазначив, що листом начальника ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області його повідомлено, що за результатами проведеної за його заявою від 01.03.2021 ЄО №3204 повної та всебічної перевірки, не вбачається ознак кримінального правопорушення за ст. 171 КК України.
Проте, у відповідності до ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено проводити перевірку за відсутності відкритого кримінального провадження, більш того під час досудового слідства не застосувується Закон України «Про звернення громадян».
Просить зобов`язати уповноважену особу ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області внести відомості в ЄРДР за ч. 3 ст. 171 КК України у відношенні судді ОСОБА_6 , охоронця ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за заявою від 01.03.2021, видати йому витяг з ЄРДР та направити матеріал до ТУ ДБР м. Мелітополь.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково зазначив, що він за заявою громадянина про здійснення суддею ОСОБА_6 корупційної діяльності, на громадських засадах, разом із іншими громадськими активістами 01.03.2021 біля 13-00 год. з`явився у відкрите судове засідання з розгляду цивільної справи, яка перебуває у провадженні судді ОСОБА_6 .. Завчасно попередив, що має редакційне завдання на проведення антикорупційного розслідування та надав журналістське посвідчення, проте суддя ОСОБА_6 не допустила його до участі в судовому засіданні, викликала судову охорону, яка за її вказівкою, примусово його видалила із кабінету судді. Вважає такі дії судді незаконними та такими, що містять в собі склад кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 171 КК України, а саме ч. 3 вказаної статті.
Проте, в порушення положень ст. 214 КПК України уповноваженими особами ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, не було внесено відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення злочину від 01.03.2021.
Заступник начальника СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення, які за змістом відповідають письмовим запереченням. Зауважила, що наразі до ЄРДР внесено відомості за ч. 4 ст. 358 КК України щодо використання завідомо підробного документа, а саме посвідчення спеціального кореспондента газети «Правозахисник Запоріжжя» на ім`я ОСОБА_3 , а також за ч. 1 ст. 376 КК України щодо повідомлення судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 щодо можливого втручання у діяльність судді при здійсненні правосуддя.
Дільничий офіцер поліції СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію заступника начальника СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.
Заслухавши пояснення заявника, уповноважених осіб ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, дослідивши скаргу, заперечення на скаргу та додані до них матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 01.03.2021 звернувся до ВП №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області із заявою про скоєння суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.171 КК України, просив внести відповідні відомості до ЄРДР, видати йому на руки витяг з ЄРДР та направити відкрите кримінальне провадження за підслідністю до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі для організації досудового розслідування.
У вказаній заяві, ОСОБА_3 повідомив, що 01.03.2021 приблизно о 13-00 год. у приміщенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя суддя ОСОБА_6 за попередньою домовленістю із охороною суду примусово видалила його із зали суду, не даючи можливості йому як журналісту прийняти участь у відкритому судовому засіданні, чим порушила його професійні права, що, на його думку, свідчить про наявність в її діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 171 КК України.
Листом №2170/47/01-2021 від 03.03.2021 відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області повідомлено ОСОБА_3 , що за його зверненням за номером ЄО №3204 від 01.03.2021 проведено повну та всебічну перевірку, в результаті якої було встановлено, що у вказаному зверненні не вбачаються ознаки кримінального правопорушення за

ст. 171 КК України.
Станом на час розгляду скарги даних щодо внесення відомостей до ЄРДР не надано.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена в тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).
Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути

неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Такий висновок відповідає рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №761/20985/18 наголошено, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.
Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016, №139(зареєстрований в Мінюсті України 05.05.2016 за № 680/28810), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5статті 214 Кримінального процесуального кодексу України. зокрема,

мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Зазначені положення закону свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. До того ж, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
В заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_3 зазначає, що 01.03.2021 суддя ОСОБА_6 умисно перешкоджала його професійній діяльності журналіста тим, що викликала та зобов`язала охорону суду примусово видалити його із кабінету судді, в якій заявник зайшов після початку процесу з розгляду цивільної справи, яка перебуває у провадженні судді, для прийняття участі у вказаному процесі в якості журналіста.
Частиною 1 статті 171 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне вилучення зібраних, опрацьованих, підготовлених журналістом матеріалів і технічних засобів, якими він користується у зв`язку із своєю професійною діяльністю, незаконна відмова у доступі журналіста до інформації, незаконна заборона висвітлення окремих тем, показу окремих осіб, критики суб`єкта владних повноважень, а так само будь-яке інше умисне перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності.
Частиною 2 вказаної статті, передбачена кримінальна відповідальність за вплив у будь-якій формі на журналіста з метою перешкоджання виконанню ним професійних обов`язків або переслідування журналіста у зв`язку з його законною професійною діяльністю.
Частиною 3 цієї статті передбачена кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною другою цієї статті, якщо вони були вчинені службовою особою з використанням свого службового становища або за попередньою змовою групою осіб.
Об`єктом вказаного злочину є встановлений порядок здійснення законної професійної діяльності журналістів, який забезпечує конституційне право громадян на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію, необхідну їм для реалізації ними своїх прав, свобод та законних інтересів.
Потерпілим від злочину є професійний журналіст, тобто штатний або позаштатний творчий працівник, який, як учасник інформаційних відносин, професійно збирає, одержує, створює і готує інформацію для поширення її ЗМІ, виконує редакційно-посадові службові обов`язки в засобі масової інформації відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України. Свою професійну діяльність він може здійснювати в інтересах будь-якого друкованого або аудіовізуального засобу масової інформації, а також інформаційного агентства.
Документами, що підтверджують статус журналіста можуть бути: редакційне посвідчення; посвідчення журналіста, видане Національною спілкою журналістів України; посвідчення журналіста, видане медіа-профспілкою; прес-карта інших журналістських, у тому числі міжнародних, організацій.
У документі, що посвідчує статус журналіста обов`язково мають бути наступні дані: прізвище, ім`я, по батькові, фото журналіста; найменування організації, яка видала документ; підпис посадової особи організації, що видала документ; печатка організації; зазначення терміну дії.
Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_3 від 01.03.2021 та вказані положення законодавства,

слідчий суддя дійшов висновку, що вказана заява не містить фактів, які б вказували на вчинення суддею ОСОБА_6 , працівниками служби судової охорони за попередньою змовою дій, які б містили ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 171 КК України.
У заяві про вчинення кримінального правопорушення та доданих до неї документах не містилося будь-яких відомостей про те, що 01.03.2021 у Хортицькому районному суді м. Запоріжжя заявник діяв саме як професійний журналіст та виконував свою професійну діяльність за завданням засобів масової інформації. Наявна в матеріалах справи копія посвідчення № НОМЕР_1 видана ОСОБА_3 громадською організацією «Комітет по контролю захисту прав споживача», та засвідчена печаткою цієї організації сама по собі не свідчить про виконання ним 01.03.2021 у приміщенні суду саме професійної діяльності журналіста, а лише підтверджує його членство у громадській організації «Комітет по контролю захисту прав споживача».
За диспозицією ст. 171 КК України вказане кримінальне правопорушення характеризується тільки прямим умислом.
Припущення заявника про умисне перешкоджання суддею його професійній діяльності журналіста, за вказаних обставин, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про кримінальне правопорушення обставин, що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за ст. 171 КК України.
Посилання заявника на те що, викладені в його заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР не приймаються слідчим суддею з огляду на наступне. Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Відтак, обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.
Додержання уповноваженими особами відділу поліції положень ч. 4 ст. 214 КПК України підтверджується наданою заявником копією талона-повідомлення єдиного обліку №3204 від 01.03.2021 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.
Також слід звернути увагу, що частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Конституційний Суд України у своїх численних рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013 послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та в низці інших міжнародних документів, а саме: Основні принципи незалежності судових органів, схвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів, затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної ради ООН, Європейська хартія "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету

міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 року та інших.
Зокрема, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. 1, 2ст. 126 Конституції України та ч. 2ст. 13 Закону України "Про статус суддів"(справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Відповідно до положення ч. 1ст. 126 Конституції України зміст недоторканності суддів як умови виконання ними професійних обов`язків не обмежується визначеною у ч.3 цієї статті гарантією, згідно з якою суддю не може бути без згоди Вищої ради правосуддя затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом.
Разом з тим відповідно до положення ч.1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3статті 126 Конституції України. Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами.
Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Рекомендація № СМ/Rec (2010) Комітету міністрів Ради Європи від 17.11.2010 щодо незалежності, ефективності та обов`язків суддів містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.
За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення уповноваженою особою ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 засновано на положеннях ч. 1ст. 214 КПК України, ч. 1 ст. 2 та ст.11 КК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016 № 139, оскільки заява не свідчить про факт вчинення суддею кримінального правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 214, 303, 306-307, 309, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 171 КК України залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1