ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/807/21 Справа № 202/1455/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 липня 2021 року.
Слідчий суддя, як слідує з ухвали, за наслідками розгляду клопотання, дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, які є особливо тяжким та тяжким злочинами, та про існування ризиків можливих спроб підозрюваним ОСОБА_6 впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки розуміє, що підозра побудована на їх показах, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, яке йому інкримінується, так як він не має стійких соціальних зв`язків, вчинив злочини в період іспитового строку, призначеного вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року.
Слідчий суддя, у відповідності до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу відмовити у повному обсязі.
В якості доводів поданої апеляційної скарги сторона захисту посилається на необґрунтованість підозри, оскільки ОСОБА_6 визу визнав частково, а саме в частині зберігання канабісу для власного вживання без мети збуту. Та обставина, що ОСОБА_6 збув наркотичний засіб своїй співмешканці, викликає сумнів, оскільки остання мала вільний доступ до наркотиків, які він зберігав у помешканні.
Що стосується ризиків, визначених ст. 177 КПК України, то на думку адвоката, в клопотанні органу досудового розслідування взагалі їх існування не доведено, в той час як слідчим суддею встановлено наявність міцних соціальних зв`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до такого висновку.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як слідує з наявних матеріалів провадження, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000914 від 11 листопада 2019року за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_6 .
В межах цьогоцього кримінального провадження 11 травня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, в особливо великих розмірах.
Підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів підтверджуються доданими до клопотання відомостями внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000914 за ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 11.05.2021, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом проведення слідчого експерименту, проведеного за участі свідка ОСОБА_15 , протоколом обшуку від 19.03.2020 року, висновками експертиз, а також іншими доказами, наявними в матеріалах провадження за клопотанням органу досудового розслідування, в сукупності.
В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
На питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно. Визначати, чи розумно й надалі залишати обвинуваченого під вартою, необхідно на підставі особливостей кожної конкретної справи. Продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше попри презумпцію невинуватості, ніж правило поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»). Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, попри належну повагу до принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (п. 152 рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
При розгляді клопотання органу досудового розслідування про обрання виняткового запобіжного заходу, слідчий суддя, об`єктивно врахував доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, можливих спроб вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний вчинив інкриміновані злочини в період іспитового строку, здійснити незаконний вплив на свідків, оскільки піздора підтверджується в тому числі показами свідків.
Також, слідчим суддею об`єктивно встановлено, з врахування особи підозрюваного, відсутності міцних соціальних зв`язків, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням обставин вчинених злочинів не зможе запобігти ризикам передбаченим п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин інкримінованих підозрюваному злочинів, у відповідності до положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, правомірно, не визначив розмір застави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Отже, обраний слідчим суддею запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що у слідчого судді були вагомі підстави обрати щодо підозрюваного запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, передбачені ст. 176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, які випливають з ч. 1 ст. 177 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4