КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вивчивши апеляційну скаргу прокурора Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання дізнавача СД Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000240 від 24 травня 2021 року.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання про арешт майна в суді першої інстанції.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, невмотивованою, через невідповідність вимогам ст. 171-173 КПК України та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що слідчим суддею, після отримання заяви дізнавача СД Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про залишення клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно без розгляду, постановив ухвалу, яка безпосередньо не передбачена кримінальним процесуальним законом. Окрім того, задовольнивши заяву дізнавача, подану не в порядку і не у спосіб визначений КПК України (без погодження такої заяви із прокурором).
Як стверджує апелянт, до Обухівського районного суду Київської області спрямоване клопотання дізнавача, погоджене з прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , в якому лише зазначено про його розгляд без участі прокурора. Інших заяв не подавалося, в тому числі заяв про залишення без розгляду.
Вивчивши матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування, визначені у ч.ч.1, 2 ст. 309 КПК України, серед яких оскарження ухвали слідчого судді щодо залишення без розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не передбачено.
Скарги на інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК України).

За таких обставин, в аспекті положень ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді щодо залишення без розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте, відповідно до ч. 3 вказаної статті, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Беручи до уваги наведене, керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, яка визначає, що суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст. 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого законодавства, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, враховуючи ухвалу Другого Сенату Конституційного Суду України від 15 липня 2019 року №15-уп(ІІ)/2019, виконуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути предметом перегляду апеляційним судом, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 309, 399 КПК України, суддя-доповідач,-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання дізнавача СД Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000240 від 24 травня 2021 року.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати прокурору Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_2 разом з його апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1

Єдиний унікальний №372/1906/21
Справа № 11сс/824/3843/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_5
Категорія ст.309 КПК Доповідач ОСОБА_1