Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7339/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі у режимі відеоконференції з Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області апеляційні скарги прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0000698 за ч.1 ст. 121 КК України щодо ОСОБА_10 (далі- ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 зареєстрованого по АДРЕСА_2 у тому ж населеному пункті, несудимого згідно ст. 89 КК України, -
в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_12 засуджено за ст. ст. 121 ч. 1, 69 КК України на 3 роки обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Вирішено зарахувати засудженому у строк відбуття покарання у виді обмеження волі строк його попереднього ув`язнення з 13.09.2020. до дня набрання вироком законної сили, а також час слідування до виправного центру після набрання вироком законної сили до прибуття у виправний центр для відбуття покарання з розрахунку: один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_12 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_8 (далі ОСОБА_13 ) тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за таких обставин.

13 вересня 2020 року близько 18-ї години ОСОБА_12 разом із раніше знайомим ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_3 , де між ними у кухні вказаного будинку виник конфлікт на ґрунті неприязних відносин. В ході даного конфлікту у ОСОБА_12 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . З цією метою ОСОБА_12 взяв кухонний ніж та наніс ним один удар в область грудної клітини справа останньому, заподіявши потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння, у вигляді одиночного поранення грудної клітки праворуч в ділянці 6-го ребра, що проникає у грудну порожнину.
В апеляційних скаргах:
- прокурор ОСОБА_14 ставить питання про скасування вироку в частині призначення покарання та постановлення нового вироку в цій частині з призначенням ОСОБА_12 більш суворого покарання за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років. Твердить про неправильне застосування судом ст. 69 КК України та невідповідність призначеного ОСОБА_12 покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу винного. Вказує на неправильність висновків суду про наявність сукупності пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;
- захисник ОСОБА_9 просить змінити вирок та перекваліфікувати дії ОСОБА_12 на ст. 124 КК та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. Твердить про невідповідність фактичним обставинам справи висновків суду про доведеність винності ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та доведеність винності обвинуваченого у заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони.
Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперечення щодо апеляційної скарги захисника, доводи захисника та пояснення обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги захисника та в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Згідно ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.
Наведене у вироку формулювання обвинувачення ОСОБА_12 , визнане судом доведеним підтверджується сукупністю вказаних у мотивувальній частині вироку доказів. Зокрема, показаннями потерпілого та обвинуваченого під час судового розгляду про обставини заподіяння ОСОБА_15 проникаючого ножового поранення грудної клітки, даними протоколів огляду місця події та слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 на досудовому розслідуванні, висновками судово-медичної та судової психіатричної експертизи.
Суд першої інстанції дав належну оцінку всім доказам у справі та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у обвинуваченого стану необхідної оборони у момент спричинення ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження.
Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_13 послідовно стверджував, що ОСОБА_12 під час сварки, будучи повернутим до нього спиною, раптово різко розвернувся та вдарив його ножем у грудну клітку праворуч. При цьому він ніякого насильства чи погроз до обвинуваченого не застосовував. У судовому засіданні апеляційного суду потерпілий також показав, що під час сварки він дійсно забирав у обвинуваченого палку, якою той проганяв його, та при цьому ОСОБА_12 міг отримати тілесне ушкодження на руці. Однак палку він відкинув та не наносив нею ударів обвинуваченому до моменту нанесення останнім удару ножем.
Обвинувачений під час судового розгляду фактично частково визнавав себе винним. Не заперечуючи факту заподіяння ОСОБА_13 умисного тяжкого тілесного ушкодження шляхом нанесення у грудну клітку потерпілому удару ножем, що лежав на столі, стверджував, що безпосередньо перед цим захищався від ударів палкою, яку ОСОБА_13 забрав у нього, підставляючи свою ліву руку.
Вказані показання потерпілого та обвинуваченого підтверджуються висновками наведених у вироку судово-медичних експертиз про виявлення у ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження у вигляді проникаючого у грудну порожнину поранення грудної клітки, що могло бути спричинено від удару ножем, та виявлення у ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження у вигляді синця та садна на лівій верхній кінцівці.
Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, на запитання учасників судового розгляду, зокрема, на запитання головуючого про мету, з якою він застосував ніж, обвинувачений показав, що після нанесення ОСОБА_13 йому ударів палицею, він повернувся до столу та взяв правою рукою свого ножа, що лежав на столі, оскільки не було сили терпіти попередньої поведінки потерпілого, вдарив його ножем, щоб той більше не простягав до нього руки. Стверджував, що раніше потерпілий декілька раз бив його протягом останніх двох років, у зв`язку з чим між ними існували неприязні стосунки. Останній конфлікт виник з тої причини, що ОСОБА_13 хотів заставити його працювати на городі у неділю.
З урахуванням вказаних обставин суд прийшов до обґрунтованих висновків про те, що у момент нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_12 не перебував у стані необхідної оборони.
Тому колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про неправильність оцінки судом першої інстанції доказів та необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_12 на ст. 124 КК України.
Разом з тим, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_12 фактично не визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину та обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, - колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність щирого розкаяння та кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, - як підстав для застосування ст. 69 КК України та невідповідність призначеного ОСОБА_12 покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ст. 69 КК України та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшує покарання, - міркування потерпілого про призначення ОСОБА_12 менш суворого покарання, колегія суддів призначає ОСОБА_12 мінімальне за розміром покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яке буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівіської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_10 скасувати в частині призначення покарання.
Постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 15 вересня 2020 року включно.
У решті вирок місцевого суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим Шевчуком, - у той же строк з моменту вручення йому копії даного вироку.
Судді: