Справа № 756/8405/21
Номер провадження № 1-кп/756/1141/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 12.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000856 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, який має повну загальну середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

14.04.2021 о 17:15 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ФОП « ОСОБА_5 ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_4 підійшовши до торгівельних полиць звідки взяв 8 (вісім) антиперспирантів, а саме: два жіночих антиперспиранти «Fa» 50 мл, вартістю 34 грн 99 коп. за одиницю товару, загальною вартістю 69 грн 98 коп. (без урахування ПДВ); два антиперспиранти Fa чоловічих Power Boost 50 мл, вартістю 46 коп. 99 грн за одиницю товару, загальною вартістю 93 грн 98 коп. (без урахування ПДВ); два антиперспиранти Fa men xtreme 50 мл, вартістю 44 коп. 99 грн за одиницю товару, загальною вартістю 89 грн 98 коп. (без урахування ПДВ); два дезодоранти чоловічі Fa Ipanema Nights 50 мл, вартістю 44 коп. 99 грн за одиницю товару, загальною вартістю 89 грн 98 коп. (без урахування ПДВ), на загальну суму 343 грн 92 коп. (без урахування ПДВ), які належать ФОП « ОСОБА_5 ». Після чого, ОСОБА_4 сховав викрадений товар під футболку, яка була на ньому, пройшов повз антикрадіжні рамки, не оплативши за вказаний товар та швидко направився до виходу з магазину, утримуючи викрадений товар при собі.

Однак, цього ж дня о 17:16 год. при виході працівниця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » намагалась зупинити ОСОБА_4 та перешкодити йому вільно вийти з магазину, просила останнього зупинитись з метою з`ясування обставин щодо можливого заволодіння майна ФОП, проте останній не реагував.

У цей час у ОСОБА_4 , який усвідомлюючи, що його протиправні дії викриті працівником магазину, відразу виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, ОСОБА_4 намагаючись покинути місце вчинення злочину, ігноруючи прохання працівника та її намагання йому завадити, вийшов з магазину.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 намагаючись втекти від працівника магазину, однак ОСОБА_6 знаходячись біля дверей за межами магазину, схопила за сумку ОСОБА_7 , яку він тримав на плечі та відпустив для можливості втечі. В цей час, з-під одягу ОСОБА_4 випали всі 8 (вісім) антиперспирантів, якими він хотів заволодіти, а останній втік з місця злочину. Тим самим ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були зупинені працівником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та він не встиг розпорядитись викраденим майном.

Цього ж дня о 17:17 год. ОСОБА_4 повернувся до магазину «Червоний маркет» щоб забрати свою сумку, яку працівниця магазину занесла до середини приміщення, однак завдяки злагодженим діям всіх працівників магазину, ОСОБА_4 було заблоковано вихід та затримано працівниками поліції.

Унаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , міг завдати матеріальної шкоди ФОП « ОСОБА_5 » на загальну суму у розмірі 343 (триста сорок три) грн 92 коп.

Указаними діями ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України - а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки особа вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її особи.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 12.04.2021 перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у торговому центрі «Оазис», розташованому за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 47/42, вирішив викрасти товар, для його подальшого продажу. Але повернувшись на місце скоєння злочину був зупинений працівниками магазину та поліції. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку. Просить надати можливість виправитися. Наразі добровільно проходить лікування від наркозалежності. Знайшов неофіційну роботу вантажником.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у виді громадських робіт строком на 240 годин.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочині, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її особи.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкоди фактично відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Тим більше, потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не був засудженим. Також суд ураховує, що ОСОБА_4 неофіційно працює вантажником та отримує достатню заробітну.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, наведених відомостей щодо особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактично відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинене кримінальне правопорушення, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. Оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, а отже буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. На думку суду залучення до такого виду праці створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Крім того, такий вид покарання застосується через органи пробації, якими передбачено проходження пробаційних програм, які передбачені для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, і що наддасть можливість ОСОБА_4 змінити прокримінальне мислення та попередити вчинення ним повторних злочинів.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України до ОСОБА_4 не може бути застосовано відбуття покарання з іспитовим строком.

Призначаючи покарання з наведених обставин, суд також ураховував висновки, які містяться в наданій суду за його запитом досудовій доповіді органу пробації. Зокрема орган пробації вважав, в цілому, можливим, як то просив і прокурор у судовому засіданні, застосування до обвинуваченого покарання у виді громадський робіт. Вказаний вид покарання ґрунтується на тому, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, оскільки на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема передане на відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_5 » майно (два жіночих антиперспиранти «Fa» 50 мл, два антиперспиранти Fa чоловічих Power Boost 50 мл, два антиперспиранти Fa men xtreme 50 мл, два дезодоранти чоловічі Fa Ipanema Nights 50 мл) необхідно залишити у володінні останнього, а диск для систем лазерного зчитування, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000856.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази:

- два жіночих антиперспиранти «Fa» 50 мл, два антиперспиранти Fa чоловічих Power Boost 50 мл, два антиперспиранти Fa men xtreme 50 мл, два дезодоранти чоловічі Fa Ipanema Nights 50 мл, які передані на відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_5 », залишити у володінні останнього;

- диск для систем лазерного зчитування, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000856.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1