Справа № 199/5131/21
УХВАЛА

іменем України

15.07.2021 Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000302 від 11.07.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

6 Згідно з поданим слідчому судді клопотанням в останньому заявлено вимогу про накладення арешту на майно:

-транспортний засіб марки «TOYOTA», моделі «AYGO», білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 »;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » на транспортний засіб;

-ключі від вказаного транспортного засобу.

В обґрунтування поданого клопотання дізнавач посилається на те, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що під час перевірки транспортного засобу Тойота Айго LGT580 було виявлено ознаки зміни ідентифікаційного номеру кузова, власником якого є гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 . (ЖЄО № 20652 від 10.07.2021): 10.07.2020 р. судовим експертом ОСОБА_5 було надано висновок експертного дослідження №04/1249/30Д від 10.07.2021, згідно з яким було встановлено, що первинний ідентифікаційний номер кузова, наданого на дослідження автомобіля TOYOTA AYGO номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору піддавався змінам. Далі, 10.07.2021 р., в період часу з 17 години 20 хвилин по 18 годину 00 хвилин, слідчим слідчого відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 під час огляду, проведеного за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31 Д, було оглянуто та вилучено транспортний засіб марки «TOYOTA», моделі «AYGO», білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 » на транспортний засіб та ключі від вказаного автомобілю.

12.07.2021 р. дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області було винесено постанову про визнання транспортного засобу марки «TOYOTA», моделі «AYGO», білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 » речовим доказом і вирішено питання про його зберігання.

12.07.2021 р. дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області було винесено постанову про визнання речовим доказом і вирішення питання про зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » на транспортний засіб та ключів від вказаного автомобілю.

На переконання дізнавача, є достатньо підстав вважати, що транспортний засіб марки «TOYOTA», моделі «AYGO», білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 » може бути використаний, як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення; окрім того, виникла необхідність в проведенні ряду експертиз, в тому числі відносно вказаного майна, а саме авто-технічної експертизи, проведення слідчих (розшукових) дій відносно вище вказаного майна.

Гр. ОСОБА_3 у судовому засіданні просила не застосовувати заборону або обмеження користування, розпорядження майном транспортним засобом Тойота Арго LGT 580, та посилалася на те, що автомобіль придбаний нею на законних підставах за цивільним правочином, за розмитнення автомобіля марки Toyota VIN- НОМЕР_4 нею були сплачені всі належні платежі відповідно до МК України, просила при постановленні ухвали врахувати, що Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

Європейський суд з прав людини у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Такий індивідуальний та надмірний тягар, зокрема, вбачається в обмеженні вільного права користуватися належним майном. Це законне право (володіння та користування майном) також передбачає користування та володіння належним майном Ніс et nunc (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"),також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Непередбачений термін проведення слідчих дій (з зупиненням їх на момент проведення автотехнічної експертизи та вірогідним невизначенням особи, яка вчинила злочин в разі підтвердження наявності злочину), позбавить власника майна права користування майном до ухвалення рішення по суті кримінальної справи і набрання ним чинності.

Розглянув клопотання дізнавача про арешт майна, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

11.07.2021 р. до ЄРДР внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією ст. 290 КК України: 10.07.2021 р. до ВП №1 ДРУП надійшов матеріал від головного судового експерта НДЕКЦ МВС ТСЦ 1249 про те, що під час перевірки транспортного засобу Тойота Арго LGT 580 було виявлено ознаки зміни ідентифікаційного номеру кузова.

Транспортний засіб марки «TOYOTA», моделі «AYGO», білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 » був вилучений, що підтверджується протоколом огляду від 10.07.2021 р.

Власником авто є гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів дізнавача щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, майно зберегли на собі сліди кримінального правопорушення), а тому враховує можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України), розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України), наслідки арешту майна для власника цього майна (забезпечується унеможливлення передачі цього майна у власність інших особам) тощо (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).

Щодо зауважень власника майна в частині, що непередбачений термін проведення слідчих дій (з зупиненням їх на момент проведення автотехнічної експертизи та вірогідним невизначенням особи, яка вчинила злочин в разі підтвердження наявності злочину), позбавить власника майна права користування майном до ухвалення рішення по суті кримінальної справи і набрання ним чинності, то вказані зауваження є слушними.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчому судді не було надано доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України, у зв`язку з чим застосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном транспортним засобом Тойота Арго LGT 580 унеможливлено.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів дізнавача щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, є доказом злочину, а тому з метою його збереження, як речового доказу, у незмінному стані, уникнення його псування чи знищення, дослідження змін номера кузову, які на ньому містяться), можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, відсутність будь-яких наслідків арешту майна (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).

Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 98, ч. 1 та ч. 2 ст. 172, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000302 від 11.07.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на належне гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , майно:

-транспортний засіб марки «TOYOTA», моделі «AYGO», білого кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 »;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » на транспортний засіб;

-ключі від вказаного транспортного засобу.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1