Єдиний унікальний номер 725/5661/20
Номер провадження 1-кп/725/267/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
законного представника потерпілого ОСОБА_8
представника служби у справах дітей ОСОБА_9
психолога ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
та обвинуваченого ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження за №0000146 від 09.10.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_12 02.09.2020 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи за попереднім місцем роботи, що за адресою м. Чернівці вул.. Головна 169 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин , діючи умисно, з метою завдання фізичного болю малолітньому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи кримінально-протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, схопив руками малолітнього ОСОБА_7 за обличчя та встромивши пальці рук до рота малолітнього, розтягував щоки та здавлював обличчя з лівої сторони, чим заподіяв фізичного болю малолітньому ОСОБА_7 без спричинення тілесних ушкоджень. Своїми умисними, кримінально-протиправними діянням ОСОБА_12 заподіяв малолітньому потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 фізичного болю.

Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України не визнав та пояснив, що працюючи в Центрі на посаді чергового з режиму, перебував у недружніх відносинах з директором а також з співробітниками Центру. З 02.09.2020 року по 03.09.2020 року був на чергуванні разом із медсестрою. Ввечері 02.09.2020 р. діти між собою боролися, нічого особливого не було, він попросив дітей щоб вони заспокоїлися і лягали спати, з потерпілим конфліктів не було. Згодом він закрив двері і пішов відпочивати. В цей момент медсестра заповнювала свої документи в коридорі. Синців у потерпілого не бачив, а дізнався про синець з висунутої підозри. Ніяких незаконних дій по відношенню до дітей не вчиняв і тілесних ушкоджень не завдавав. 04.09.2020 року він захворів і звернувся до лікаря, на лікарняному перебував близько 3-х тижнів. Згодом його звільнили.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 його вина у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, підтверджується показаннями потерпілого, законного представника потерпілого, свідків та іншими проаналізованими та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні за участю законного представника та психолога суду пояснив, що ОСОБА_12 знає як свого колишнього вихователя Центру, який з ним погано поводився. Одного вечора у вересні минулого року він разом із своїми товаришами лежали у ліжку і почали шуміти та пустувати. На цей шум до кімнати зайшов обвинувачений ОСОБА_12 і грубим голосом сказав тихо і вийшов. Згодом обвинувачений знову зайшов у грубій формі сказав «закрий рот», напав на нього: рвав і крутив вуха, вставляв пальці до рота і розривав його, щипав за обличчя, здавлював грудну клітину, скручував руку. Йому було дуже болячи, він плакав, був наляканий і просив відпустити його і припинити. Його товариші, які були присутні в кімнаті заступилися на нього, однак обвинувачений не зважав на це. Згодом вони всі заснули. На наступний день вчитель виявила у нього синці на обличчі. Після цього випадку обвинувачений підходив до нього і просив нікому про ці обставини не розповідати. На даний час відчуває образу і хоче щоб обвинувачений поніс покарання.

Неповнолітні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , будучи допитаними кожен окремо суду в судовому засіданні за участю законних представників та психолога пояснили, що потерпілий ОСОБА_7 їх товариш з яким вони проживали в одній кімнаті. Обвинувачений ОСОБА_12 працював у Центрі черговим вихователем. У вересні 2020 року коли вони перебували в кімнаті, готуючись до сну, трохи шуміли і пустували на що обвинувачений ОСОБА_12 зробив їм декілька разів зауваження і просив бути тихіше. Арсен висловився нецензурно на адресу обвинуваченого ОСОБА_12 і він зайшов до кімнати і напав на нього: крутив руки і вуха, щипав за щоки на обличчі, засовував пальці до рота і розтягував рот. Арсен плакав, кричав і просив припинити. На наступний день у Арсена були синці на обличчі. Крім того, свідок ОСОБА_14 повідомив, що бачив як ОСОБА_12 підійшов до ліжка Арсенія коліном вперся в ліжко (тим самим зажав йому ноги), схопив його і двома руками почав розширювати йому рот.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що працює в Центрі помічником вихователя. З обвинуваченим ОСОБА_12 було дуже важко працювати, оскільки він не реагував на прохання, не виконував свої посадові обов`язки, не справлявся належним чином з роботою, підвищував голос на дітей, конфліктував з ними та з персоналом. Про обставини конфлікту їй стало відомо згодом від дітей, які пояснювали, що обвинувачений застосовував насилля над ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що працює в Центрі на посаді медсестри. Діти не дуже добре ставилися до ОСОБА_12 , між ними були сварки, оскільки останній інколи поводився агресивно. В день конфлікту 02.09.2020 року перебувала на зміні, діти не спали, пустували і не реагували на зауваження ОСОБА_12 . Ввечері 02.09.2020 року писала документацію в коридорі, близько 21 год. 30 хв. до кімнати хлопців, де перебував потерпілий ОСОБА_7 зайшов ОСОБА_12 після чого почула крики Арсенія: «Ай, більше не буду», заглянувши до кімнати побачила, що ОСОБА_12 знаходиться біля ліжка потерпілого. Згодом вона підійшла до Арсена і запитала чи все добре, на що він плакав і відмовився з нею спілкуватися та заснув. Через 3 дні побачила синці з лівої сторони обличчі у Арсенія. Крім того, свідок зазначила, що в той вечір чула як потерпілий ОСОБА_17 та обвинувачений ОСОБА_12 висловлювалися на адресу один одного нецензурною лайкою. Вона не втручалася в конфлікт, оскільки боялася ОСОБА_12 , а доповідну на адресу керівництва Центру написала трохи згодом.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка законний представник потерпілого ОСОБА_8 суду пояснила, що працює директором Центру і у вересні 2020 року до неї звернулась вихователь-методист з інформацією про те, що у хлопчика Арсенія вона виявила синець на обличчі. На її запитання малолітнього ОСОБА_18 він їй відповів, що вихователь ОСОБА_12 йому роздирав рота. Згодом були опитані всі хто в той день перебували на чергуванні, намагалася зателефонувати обвинуваченому, однак його телефон був вимкнений, згодом було проведено службове розслідування. На обличчі у Арсенія були синці, він почував себе дуже засмученим і пригніченим. Зараз у нього є страх і з ним працює штатний психолог. Через день після цього випадку ОСОБА_12 пішов на тривалий лікарняний, а після цього у відпустку, тому службове розслідування не змогли вчасно завершити. ОСОБА_12 була оголошена догана. Згодом трапився ще один неприємний випадок у Центрі за участю ОСОБА_12 за результатами якого він був звільнений. Під час роботи ОСОБА_12 у закладі на нього неодноразово надходили скарги від працівників Центру. Звернулася до правоохоронних органів вже після повного завершення службового розслідування.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 126 КК України підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.11.2020 р. вбачається, що директор Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької ОДА ОСОБА_8 звернулася до правоохоронних органів з приводу того, що ОСОБА_12 02.09.2020 року о 21 год. 30 хв. застосував фізичне насилля по відношенню до малолітнього ОСОБА_7 , (а.с. 17-18).

Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 08.10.2020 року з якого вбачається, що Директор ЦСПРД ОСОБА_8 звернулася до Начальника ЧВП ГУНП в Чернівецькій області з повідомленням про те, що в Центрі мало місце застосування фізичного насилля по відношенню до вихованця Центру неповнолітнього ОСОБА_7 з боку чергового з режиму ОСОБА_12 (а.с. 8).

Наказом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької ОДА №17-ОД від 07.09.2020 року про створення комісії з проведення службового розслідування (а.с.9), актом службового розслідування (а.с.10), доповідними (а.с.11-15, 60, 61), актом про відмову надати письмові пояснення щодо випадку 02.09.2020 року (а.с.62), актом про відмову підписатися в наказі №118-к від 12.10.2020 р. (а.с.63), наказами (а.с.64-67).

З посадової інструкції чергового з режиму ОСОБА_12 вбачається, що відповідно до п.п.5.2, 5.5 черговий з режиму несе відповідальність за життя і здоров`я дітей, за дотримання їхніх прав і свобод, визначених законодавством України. За застосування, у тому числі одноразового, методів виховання, пов`язаних із психічним чи фізичним насиллям над особистістю вихованця, а також скоєння іншого аморального вчинку вихователь може бути звільнений з посади відповідно до трудового законодавства і Закону України «Про освіту» (а.с.58-59).

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту про визнання фото, яке міститься на аркуші справи 38 та протоколу огляду предмета від 20.11.2020 року з додатком (а.с.48-54) не належними доказами по кримінальному провадженню.
Так, у відповідності до вимог ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як вбачається із змісту протоколу огляду предмета від 20.11.2020 року об`єктом огляду був компакт-диск на якому збережені відеозаписи, щодо обставини події, яка мала місце 13.10.2020 року та не відноситься до предмету доказування по даному кримінальному провадженню. Крім того, фото, яке знаходиться на аркуші справи 38 не несе жодного доказового значення та не відповідає вимогам Глави 4 КПК України, оскільки поміщено до матеріалів кримінального провадження без жодного процесуального документу.
За таких обставин та враховуючи вимови вказаних вище процесуальних норм права суд вважає, що фото, яке міститься на аркуші справи 38 та протокол огляду предмета від 20.11.2020 року з додатком (а.с.48-54) є не належними доказами по кримінальному провадженню.
Разом з тим, суд критично відноситься до невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та розцінює це як обраний спосіб захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений проступок, оскільки покази обвинуваченого спростовуються вищенаведеними по справі доказами, а саме, показами свідків, потерпілого та іншими доказами, які були досліджені судом та узгоджуються між собою.

За таких обставин, на думку суду, дії обвинуваченого ОСОБА_12 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 126 КК України, оскільки в ході судового розгляду з достовірністю встановлено, що він вчинив умисні насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, має подяки та підвищує свою професійну діяльність, що підтверджується відповідними сертифікатами (а.с.195, 196, 197).

Суд не вбачає наявності жодних пом`якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого обставин.

Враховуючи всі обставини справи та особу винного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_12 слід призначити покарання у вигляді громадських робіт, адже саме таке покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України і призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Речові докази: DVD диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_12 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1