УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 року

м. Київ
справа № 203/2363/20
провадження № 51-3441 ска 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення,
встановив:
Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 254 267 грн 78 коп.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року постанову суду першої інстанції змінено в частині накладеного адміністративного стягнення, зменшено розмір накладеного на ОСОБА_4 адміністративного стягнення до розміру 3 052 339 грн. В іншій частині постанову місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 472 Митного кодексу України у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
У КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частини 2, 10 статті 294 КУпАП).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлене у статті 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, судові рішення, постановлені у справі про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому КУпАП, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвала Суду остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3