Справа № 216/925/21
Провадження № 1-кс/216/401/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001136 від 18 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з указаною скаргою, яку мотивувала таким. Постановою слідчої СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25 червня 2020 року було закрито кримінальне провадження № 0001136 від 18 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з установленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Скаржниця вважає таку постанову слідчої незаконною та передчасною, оскільки досудове розслідування було проведено неповно та з порушеннями вимог КПК України. Так, за доводами скаржниці, слідчою не було проведено комплексу необхідних слідчий дій для з`ясування всіх обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження, зокрема не проведено судово-бухгалтерську експертизу, не встановлено розмір існуючої заборгованості із заробітної плати, причини її невиплати та бездіяльності керівника підприємства, а також не розглянуто подані нею клопотання як потерпілої в кримінальному провадженні. Разом з тим вважає, що слідчою в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України не зазначено належних мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування, а також не наведено достатніх підстав для закриття кримінального провадження, у тому числі відсутнього елементу складу злочину. При цьому постанова слідчої ґрунтується лише на показаннях свідків, які є заінтересованими особами, а саме директором і бухгалтером товариства. Посилаючись на викладене, скаржниця просила скасувати оскаржувану постанову слідчої.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, подавши клопотання про розгляд скарги за її відсутності, в якому також наполягала на задоволенні її скарги.

Слідча СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась та матеріали кримінального провадження на запит слідчого судді не надала.

Вивчивши скаргу й додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Під час розгляду скарги встановлено, що слідчою СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001136 від 18 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, за фактом невиплати ОСОБА_3 заробітної плати.

Постановою слідчої СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25 червня 2020 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.

При винесенні цієї постанови слідча виходила з того, що одноразова невиплата, яка не входить в структуру заробітної плати, не утворює склад відповідного злочину.

Не погодившись з такою постановою слідчої, потерпіла ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з цією скаргою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Оцінивши дії слідчої та правомірність прийнятого нею рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що таке рішення слідчої не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є невмотивованим і передчасним, що порушує права потерпілої на ефективну процедуру досудового розслідування та суперечить загальних засадам і завданням кримінального провадження з огляду на таке.

Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 25 КПК України слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції, зокрема, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Разом з тим для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема про закриття кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 94 КПК України покладають на слідчого обов`язок на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Водночас постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, і відповіді на всі порушені нею питання, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім, сумлінним і підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»). Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту (рішення ЄСПЛ у справі «Михалкова та інші проти України»).

Відповідно до положень КПК України питання про визнання досудового розслідування неповним і таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, належить до повноважень слідчого судді під час здійснення судового контролю в кримінальному провадженні. Слідчий суддя наділений компетенцію на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого чи прокурора припинити дію або вчинити певну дію, а також вирішити питання щодо законності відповідних процесуальних рішень слідчого чи прокурора в кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя, розглядаючи скаргу на рішення про закриття кримінального провадження, повинен на підставі доводів заявника, слідчого та/або прокурора й матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, так і обставин, установлених ним у кримінальному провадженні, та чи наявні передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Зважаючи на те, що слідча в судове засідання для підтримки свого рішення не з`явилась та матеріали кримінального провадження на вимогу слідчого судді не надала, розгляд цієї скарги здійснюється на підставі доданих до неї матеріалів.

Перевіривши обґрунтованість доводів скаржниці, слідчий суддя встановив, що наведених вище вимог закону при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідча в повній мірі не дотрималась.

Так, під час розгляду скарги встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою слідча, допитавши потерпілу ОСОБА_3 та директорку ТОВ «АВБ-Комбі» ОСОБА_5 і бухгалтера цього підприємства ОСОБА_6 як свідків, лише навела висновок про відсутність складу злочину за ст. 175 КК України у разі невиплати одноразової виплати громадянам і зміст ч. 1 ст. 28 КПК України про розумні строки.

Жодних інших відомостей, у тому числі фактичних обставин справи, установлених під час досудового розслідування, слідчою в своєму рішенні не наведено.

Слідчий суддя не може погодитись з таким мотивуванням оскаржуваної постанови та висновками слідчої з наступних підстав.

Із зазначених у спірній постанові показань потерпілої та свідків - посадових осіб товариства випливає, що в період з 01 грудня 2012 року до 31 травня 2015 року ОСОБА_3 працювала на посаді сторожа в ТОВ «АВБ-Комбі» на підставі трудового договору. У подальшому, за показаннями потерпілої, вона працювала в цьому товаристві на підставі цивільно-правового договору та отримувала заробітну плату за виконання покладених на неї обов`язків, а за показаннями допитаних свідків - потерпіла виконувала лише періодичні роботи на підставі окремих договорів про виконання певних робіт.

Проте слідча на усунення таких розбіжностей у показаннях допитаних нею учасників кримінального провадження не з`ясувала й не зазначила в своєму процесуальному рішенні встановлені нею обставини стосовно дійсних правовідносини, які виникли між товариством і потерпілою після розірвання трудового договору та звільнення останньої в травні 2015 року, а саме якою насправді угодою такі правовідносини між ними врегульовані, конкретні права та обов`язки сторін за досягнутою домовленістю, зокрема умови оплати праці (виконаних робіт), які безпосередньо визначені таким договором (певними договорами) й відповідно регулярність (періодичність, одноразовість) і строковість вказаних виплат, у тому числі їх нарахування товариством та отримання потерпілою грошових коштів за виконану нею роботу, фактичний розмір заборгованості підприємства перед потерпілою за такими виплатами на цей час (за наявності) і тривалість періоду невиконання або неповного виконання роботодавцем таких зобов`язань, відповідальну посадову особу за здійснення вказаних виплат, причини й правомірність підстав їх невиплати, ставлення керівника підприємства до вчинюваної бездіяльності у формі прямого умислу в разі встановлення безпідставності невиплати систематичних (щомісячних) виплат потерпілій. Також слідча не перевірила та не вказала в оскаржуваній постанові відповідних документів (належних доказів), якими ці обставини достовірно й достатньо підтверджуються.

За таких обставин указане процесуальне рішення слідчої не можна визнати таким, що відповідає фактичним обставинам справи, встановленим на підставі наявних в провадженні матеріалів, а наведені в ньому висновки - ґрунтуються на здобутих у справі доказах, яким слідча із дотриманням вимог ст. 94 КПК України надала належну правову оцінку, оскільки зміст оскаржуваної постанови не містить вичерпних відповідей на всі порушені потерпілою питання, детального опису проведених слідчих дій і встановлених слідчою обставини кримінального провадження, ґрунтовного аналізу отриманої інформації, а також відповідних і достатніх мотивів прийняття такої постанови та їх обґрунтування, за яких слідча дійшла висновку, що об`єктивно встановлені під час досудового розслідування обставини виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття.

Водночас в оскаржуваній постанові слідчої відсутні відомості про вжиті нею заходи під час здійснення досудового розслідування, отримані внаслідок проведення слідчих дій результати та встановлені за такими результатами фактичні обставини кримінального провадження, а також мотиви стосовно будь-яких перешкод у проведенні подальших слідчих і процесуальних дій та вичерпання можливостей у збиранні доказів відповідно до вимог ст. 93 КПК України, на підставі яких слідча мала би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При цьому посилання слідчої на положення КПК України про розумність строків виконання процесуальних дій і прийняття процесуальних рішень є очевидно неспроможними з огляду на загальний строк здійснення досудового розслідування, який з моменту внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення до прийняття слідчою оскаржуваного рішення про закриття кримінального провадження становить 7 днів.

Разом з тим відповідно до спірної постанови за вказаний період часу проведення досудового розслідування слідчою, окрім допиту потерпілої та двох свідків, не було проведено жодної слідчої (розшукової) дії та не прийнято жодного процесуального рішення на виконання завдань кримінального провадження, що безумовно не може свідчити про вжиття слідчим всіх передбачених законом заходів для встановлення дійсних обставин кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя вважає слушними аргументи скаржниці про неповноту проведеного досудового розслідування, оскільки слідча під час цього розслідування фактично обмежилась лише допитами вказаних осіб.

Також заслуговують на увагу й доводи скаржниці про недостатню обґрунтованість висновку слідчої стосовно відсутності в даному випадку складу злочину без зазначення останньою в своєму рішенні конкретної обов`язкової ознаки, якої не вистачає в сукупності ознак, необхідних для утворення складу відповідного злочину.

Наведене вище свідчить про те, що досудове слідство в кримінальному провадженні проведено поверхнево, а слідча, приймаючи оскаржуване рішення, дійшла висновків щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без всебічної, повної та неупередженої перевірки всіх обставин, на які вказувала потерпіла, не проаналізувавши їх у сукупності та не давши їм належної правової оцінки.

Все вищезазначене вказує на однобічність і неповноту досудового розслідування, що, в свою чергу, потягло за собою прийняття передчасного і необ`єктивного рішення про закриття кримінального провадження.

Такий однобокий підхід слідчого порушує встановлені КПК України вимоги щодо змісту постанови про закриття кримінального провадження, яка має бути обґрунтованою та відповідати обставинам, які виключать можливість подальшого розслідування провадження, і, як наслідок, обумовлюють його закриття.

У процесі досудового розслідування слідчою не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до вимог ст. 93 КПК України, на підставі яких слідча повинна була встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За встановлених обставин слідчий суддя погоджується з твердженнями скаржниці про неповноту досудового розслідування та передчасність закриття кримінального провадження із наведених слідчою підстав, оскільки останньою не було забезпечено ефективного досудового розслідування і не вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Разом тим доводи скаржниці про неповідомлення слідчою результатів розгляду її клопотань не заслуговують на увагу в рамках розгляду цієї скарги, оскільки вони були подані потерпілою вже після закриття кримінального провадження.

Ураховуючи викладене, визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не можна.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

З огляду на наведене слідчий суддя вважає за необхідне скаргу потерпілої ОСОБА_3 задовольнити, оскаржувану постанову слідчої скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області для здійснення належного досудового розслідування з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Під час проведення досудового розслідування слід усунути вищевказані порушення, перевірити належним чином всі повідомлені потерпілою обставини, провести інші необхідні слідчі дії та всебічно, повно й неупереджено дослідити обставини кримінального провадження в сукупності, надати їм належну правову оцінку та, з урахуванням встановленого, прийняти законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001136 від 18 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, - задовольнити.

Постанову слідчої СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001136 від 18 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001136 від 18 червня 2020 року повернути до слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області для проведення належного досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1