НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
Іменем України

28 липня 2021 року ЄУ № 322/79/21 (Провадження № 1-кс/322/207/21)

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції) розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

встановив:
27.07.2021 до слідчого судді зі вказаним клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт ОСОБА_3 .

Зі змісту клопотання випливає, що ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.02.2021 було розглянуто клопотання слідчого відділення поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 про арешт майна, щодо арешту майна в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР 02.02.2021 за №0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

За результатами розгляду цього клопотання було накладено арешт із забороною володіння, користування та розпорядження на вантажний автомобіль ЗИЛ-130 (в тексті клопотання помилково зазначено «ЗІЛ-130») д.н.з. НОМЕР_1 , та бензопилу «ZOMAX» в корпусі біло-синього кольору.

Адвокат у клопотанні зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та свідоцтва про спадщину ВКМ-321883 власником автомобіля є ОСОБА_3 .

Посилаючись на положення ч.1 ст.174 КПК України, практику ЄСПЛ, адвокат просив частково скасувати арешт на майно, накладений згаданою ухвалою слідчого судді, а саме в частині накладення арешту на вантажний автомобіль ЗИЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що арешт майна із забороною володіння, користування та розпорядження є найбільш обтяжливим способом забезпечення кримінального провадження, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 не є фігурантом вказаного кримінального провадження. Адвокат також звертав увагу, що досудове розслідування триває понад п`ять місяців, тобто у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення усіх можливих слідчих (розшукових) дій з арештованим автомобілем.

В рамках підготовки до розгляду клопотання слідчим суддею було направлено запит до ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження внесеного в ЄРДР 02.02.2021 за №0000002. На запит отримано відповідь зі змісту якої випливає, що надання матеріалів кримінального провадження слідчому судді є неможливим з огляду на їх направлення експертній установі.

В судове засідання слідчий і прокурор не прибули. Про час і місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань від останніх слідчому судді не подано. Неявка слідчого і прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні, до початку розгляду клопотання по суті після поставлених слідчим суддею питань в контексті наявності/відсутності права для звернення із клопотання в порядку ч.1 ст.174 КПК України ОСОБА_3 , відповідно як його представника адвоката ОСОБА_4 , останній зазначив, що доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на вказаний автомобіль він надати слідчому судді не має можливості. Однак адвокат звернув увагу, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є вказівка про свідоцтво про спадщину ВКМ-321883 і те, що ОСОБА_3 має право керувати автомобілем. З огляду на вказані обставини вважав, що ОСОБА_3 є особою права якої обмежувались ухвалою слідчого судді від 05.02.2021, оскільки він мав право користування автомобілем, отже є належним суб`єктом для звернення з такого роду клопотанням.

З огляду на положення ст.64-2 КПК України слідчий суддя погодився з наведеними доводами адвоката і дійшов висновку про наявність підстав для розгляду клопотання по суті.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи клопотання просив його задовольнити, скасувати арешт накладений на автомобіль. Крім обставин вказаних у клопотанні зазначив, що автомобіль використовувався в господарських цілях особисто ОСОБА_3 , а також здавався ним в найм. Накладення арешту і з забороною користування суттєво обмежує заходи для існування останнього. Також адвокат звертав увагу на те що, після накладення арешту, автомобіль знаходився і знаходиться понині на штраф майданчику, де, не може бути забезпечене належне зберігання автомобіля, тобто його технічного стану (акумулятор, гума, можлива корозія з огляду на погодні умови тощо).

Дослідивши клопотання, додані до нього матеріали і відповідь ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, заслухавши особу, яка звернулась з клопотанням, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 02.02.2021 за №0000002, ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.02.2021 було накладено арешт зокрема і на автомобіль ЗИЛ-130 зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 із заборони володіння, користування та розпорядження.

Доводи адвоката про те, що підставою для арешту майна слугувало те, що воно відповідає критеріям ст.98 КПК України та з метою використання його на відшкодування шкоди завданої внаслідкок кримінального правопорушення є не в повній мірі обґрунтованими оскільки, зі змісту ухвали слідчого судді випливало, що арешт на майно було накладено виключно з метою збереження речових доказів, за для запобіганню псуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню вказаного майна.

Через відсутність матеріалів кримінального провадження, а також в наслідок нявки слідчого і прокурора в судове засідання встановити чи був автомобіль визнаний речовим доказом не має можливості. Разом з тим, зі змісту ухвали слідчого судді від 05.02.2021 випливає, що автомобіль на який в подальшому було накладено арешт, відповідав критеріям ст.98 КПК України, (був виявлений і вилучений безпосередньо на місці події, в кузові знаходилися фрагменти спиляних дерев). Отже, послання адвоката на те, що ОСОБА_3 не є фігурантом провадження разом з іншими доводами, що випливають з цього контексту, не вказують на необґрунтованість арешту з огляду на положення ч.3 ст.170 КПК України (арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу).

Вказаний автомобіль до його арешту перебував в користуванні ОСОБА_6 , у якого і був вилучений під час ОМП.

Під час розгляду клопотання про арешт майна, саме представник останнього приймав участь в судовому засіданні.

Натоміть ОСОБА_3 участі у розгляді клопотання про арешт майна не приймав. Однак з пояснень адвоката ОСОБА_4 випливало, що останній був допитаний в якості свідка у цьому провадженні (коли саме невідомо, але вочевидь не пізніше 17.03.2021 час коли кримінальне провадження було направлено до експертної установи), що вказувало про обізнаність ОСОБА_3 про арешт автомобіля. ОСОБА_3 ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку не оскаржував. Отже, ініціатором клопотання мало бути доведено, що в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Досудове розслідування у вказаному провадженні триває, тому слідчий суддя вважає, що обставини, які стали підставою для накладення арешту на майно продовжують існувати і понині, накладення арешту є об`єктивно необхідним для кримінального провадження. Доводи наведені адвокатом в клопотанні і ті які були надані в судовому засіданні не вказують на те, що на теперішній час відпала потреба у застосуванні накладеного арешту, чи те, що його було накладено необґрунтовано.

Поряд з цим, згідно з практикою ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Як вже зазначалося раніше автомобіль міг використовуватися як знаряддя кримінального правопорушення, однак його причетність до обставин події була задокументована під час ОМП, могла бути встановлена іншими слідчими діями або процесуальними рішеннями (показаннями свідків, визнанням речовим доказом, передачею на відповідальне зберігання тощо). Про факт перебування в кузові автомобіля розпиляної деревини зазначалося зокрема і в ухвалі слідчого судді, яка набрала законної сили. Окремо слід також зазначити, що призначена в рамках кримінального провадження експертиза не стосувалася безпосередньо автомобіля. Отже встановлені під час розгляду клопотання обставини наряду з наведеними адвокатом доводами в контексті негативних наслідків для ОСОБА_3 обумовлених накладенням арешту на автомобіль вказують, що на теперішній час потреба у необхідності заборони володіння, користування та розпорядження автомобілем фактично відпала, тому існують підстави для скасування згаданих заборон.

Вказане, в свою чергу, дає право володільцю або користувачам (якщо вони користуються на законних підставах) автомобіля звернутися із клопотанням або заявою до слідчого про його (автомобіля) передачу на відповідальне зберігання останнім (із дотриманням певних умов зберігання).

Керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
клопотання адвоката ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Скасувати заборону володіння, користування та розпорядження вантажним автомобілем ЗИЛ-130 зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_7 .

Заборонити власнику та іншим можливим користувачам вантажного бортового автомобіля ЗИЛ-130 зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 відчужувати і змінювати право власності на згаданий автомобіль.

В разі передачі автомобіля на відповідальне зберігання власнику або іншому користувачу (який матиме на законних підставних право користуватися транспортним засобом), зобов`язати останніх належним чином зберігати вказаний автомобіль з метою недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення і перетворення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1