печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001245 від 19.12.2016 за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про звільнення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, який одружений, має трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно висунутої підозри, у ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 19.05.2014, виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні документу про освіту з метою його подальшого використання, тобто у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, звернувся до невстановлених в ході досудового розслідування осіб з проханням видачі йому завідомо підробленого документу диплома серії НОМЕР_2 від 21.06.1997, виданого на ім`я ОСОБА_7 .

У подальшому, на виконання раніше досягнутих домовленостей,

ОСОБА_6 , вчинив пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який посвідчує певні факти, а саме диплома серії НОМЕР_2 від 21.06.1997, виданого на ім`я ОСОБА_7 , який посвідчує факт отримання вищої освіти останнім, з метою використання його іншою особою, шляхом надання невстановленим в ході досудового розслідування особам своїх повних анкетних відомостей.

Після цього, невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, та на виконання раніше узгодженого умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи надані ОСОБА_6 повні анкетні відомості, підробили офіційний документ диплом серії НОМЕР_2 від 21.06.1997, виданий на ім`я ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 5 ст. 27 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 19.05.2014, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований використання завідомо підробленого документа, а саме диплома серії НОМЕР_2 від 21.06.1997, виданого Технічним університетом Молдови.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , 19.05.2014, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що не проходив навчання, звернувся до Міністерства освіті і науки України з заявою, зареєстрованою за № NZ-1352-14 про здійснення процедури визнання документа про освіту диплома ліценціата AL № 005398 від 21.06.1997, виданого на ім`я ОСОБА_7 .

При цьому до зазначеної заяви ОСОБА_6 надав переклад, нотаріальне засвідчені копії диплома НОМЕР_2 від 21.06.1997, виданого на ім`я ОСОБА_7 університетом Молдови та додатку до нього.

Разом з цим, в ході проведення процедури визнання, ОСОБА_6 надано оригінали зазначених документів для звірки з нотаріально засвідченими копіями, про що свідчить відмітка Міністерства освіти і науки України у додатку до заяви № NZ-1352-14.

Водночас, за інформацією Технічного університету Молдови,

ОСОБА_6 у списках студентів не рахувався, диплом серії НОМЕР_2 від 21.06.1997 ОСОБА_6 не видавався.

Таким чином, ОСОБА_6 використав завідомо підроблений офіційний документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 15.06.2015, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, а саме диплома серії НОМЕР_2 від 21.06.1997, виданого Технічним університетом Молдови.

З метою реалізації свого злочинного умислу, під час підготовки документів для призначення на посаду Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що не проходив навчання, надав для формування особової справи власноручно підписану особову картку ОСОБА_6 , автобіографію, а також копію документа про вищу освіту диплома Технічного університету Молдови серії AL № 005398 від 21.06.1997.

При цьому, у розділі особової картки «1. Загальні відомості» зазначено, що ОСОБА_6 упродовж 1992-1997 років проходив навчання у Технічному університеті Молдови за спеціальністю «Цивільне, промислове та сільськогосподарське будівництво», за результатами чого здобув кваліфікацію «інженер будівельник», що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 21.06.1997.

Аналогічні відомості зазначені у автобіографії ОСОБА_6 , заповненій останнім власноручно.

Крім цього, для долучення до матеріалів особової справи ОСОБА_8 надано копію диплома Технічного університету Молдови серії НОМЕР_2 від 21.06.1997 з додатком.

Водночас, за інформацією Технічного університету Молдови, ОСОБА_6 у списках студентів не рахувався, диплом серії НОМЕР_2 від 21.06.1997 ОСОБА_6 не видавався.

Таким чином, ОСОБА_6 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_6 надано письмову заяву від 29.03.2021 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення вказаних кримінальних правопорушень на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, вважає кримінальне переслідування відносно нього політично вмотивованим, незаконним, а обставини зазначені у підозрі необґрунтованими, бездоказовими та безпідставними.

31.03.2021 прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, захисники, підозрюваний ОСОБА_6 , кожний окремо, підтримали внесене прокурором клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у кримінальній справі за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст.284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, окрім іншого, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад два роки.

Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 свою вину за фактичними обставинами пред`явленої йому підозри не визнає, з кваліфікацією його дій за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України не погоджується. При цьому, ОСОБА_6 зауважив, що органами досудового розслідування тривалий час здійснювалось відносно нього незаконне кримінальне переслідування з політичних міркувань, оскільки доказів його вини в тих діях, які йому інкримінуються, органом досудового розслідування не здобуто, а відтак, відомості, які викладені у повідомленні про підозру відносно нього є надуманими, бездоказовими і безпідставними.

Незважаючи на той факт, що стороною захисту надана згода на звільнення ОСОБА_6 з нереабілітуючих підстав, проте з застереженням до суду щодо неприпустимості зазначення і констатування у судовому рішенні факту вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за встановлених органом досудового розслідування обставин, викладених у клопотанні прокурора, суд, при прийнятті свого рішення виходив з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, а саме:

- абз. 3 п.2 - умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину;

- абз. 5 п.2 при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час, зокрема, попереднього судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення;

- абз.3 п.13 - питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, коли це є правом (ч.3 ст. 314 КПК України), а не обов`язком суду, він повинен вирішувати під час судового розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити прокурору ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_6 , від кримінальної відповідальності ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, оскільки з огляду на позицію підозрюваного ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні суд не може на даній стадії процесу дійти висновку, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, і особа винна в його вчиненні.

При цьому, позиція сторони захисту щодо безумовності звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, хоча і за обставин не можливості з`ясування судом вищенаведених обставини, суд вважає безпідставною, адже ці "буцім-то встановлені" органом досудового розслідування фактичні обставини заперечуються самим ОСОБА_6 та стороною захисту, а відтак не можуть бути покладені у встановчу частину судового рішення, постановленого Іменем України, оскільки таке рішення, яке в подальшому може породжувати різні правові наслідки, які пов`язані саме цими нереабілітуючими фактичним обставинами, які суд "буцім-то встановив", а відтак, таке рішення не може визнаватись за таких обставин законним і обгрунтованим відповідно до вимог ст. 370 КПК України, оскільки стороною захисту фактично висловлюється позиція щодо необхідності прийняття рішення з реабілітуючих підстав, а відтак, підстав для задоволення клопотання прокурора судом не встановлено, оскільки воно є необгрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст. 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

За таких обставин, оскільки обвинувальний акт відносно підозрюваного ОСОБА_6 до суду не направлено, відповідно до положень ч.4 ст. 288 КПК України суд приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 288, 314-316, 369 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 від 29.03.2021 про звільнення підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.

Клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності повернути прокурору ОСОБА_3 для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1