ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/225/21Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Справа № 711/1393/20 Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

представника цивільного відповідача

ПП «СКАЙ ЛАЙН» адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача ПП "СКАЙ ЛАН" - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 та представника цивільного поживача ПрАТ "УПСК" - адвоката ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з вищою освітою, не судимого, не працюючого, розлученого, який має неповнолітню дитину, 2009 року народження, мешканця АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначенои йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк покарання у виді позбавлення волі обчислюється з дати затримання засудженого.

Цивільні позови прокурора задоволені повністю. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь Черкаської обласної ради витрати, понесені КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» на лікування потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у розмірі 14 371 грн.76 коп.; на користь Черкаської міської ради витрати, понесені КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради» на лікування потерпілого ОСОБА_14 у розмірі 3518 грн. 41 коп.

Цивільний позов ОСОБА_14 задоволений частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 486 грн. і відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., а всього 120 486 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 задоволені частково. Стягнуто на користь кожного із них на відшкодування моральної шкоди із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» по 260 000 грн., із приватного підприємства «Скай Лайн» по 240 000 грн. Стягнуто на їхню користь із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 69 072 грн. 19 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3140 грн.20 коп., пов`язані із залученням експертів.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_16 витрати на залучення експерта у розмірі 10 152 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього процесуальні витрати у розмірі 20 152 грн.

Скасований арешт на автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2020 року.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції ОСОБА_11 визнаний винуватим та засуджений за те, що він біля 17 години 30 хвилин 09 січня 2020 року керував автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухався в межах населеного пункту в м. Черкаси по вул. Сергія Амброса зі сторони вулиці Новопречистенської в напрямку вулиці Юрія Іллєнка з порушенням пунктів 2.3.«б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України (далі Правила). Не будучи уважним і не стежачи за дорожньою обстановкою, обвинувачений не відреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині пішохода похилого віку, який переводив за руки через дорогу двох малолітніх дітей.

Так, за вказаних обставин обвинувачений ОСОБА_11 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, рухався в населеному пункті зі швидкістю 68 км/год, що перевищило допустиму швидкість на 18 км/год. Маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів, він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і за перехрестям вулиць Сергія Амброса та Різдвяної вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно із п. 4.7 Правил переходили проїзну частину дороги вулиці С.Амброса по лінії тротуарів зліва направо відносно до руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Пішохід ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, рани м`яких тканин лівого плеча, садна правого ліктьового суглобу, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді тяжкої поєднаної травми: тяжка відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню з ушкодженням стовбурових структур. Дифузне аксональне ушкодження. Набряк головного мозку. Посттравматичний субарахоїдальний крововилив. Церебральна кома. Перелом кісток склепіння черепа з переходом на основу. Забій органів грудної клітини, забій серця, легень. Закрита травма живота. Травматичний шок 2 ст. ДВЗ синдром. Гостре ураження нирок. Ниркова недостатність 4 ст. (термальна). Перелом лівої лобкової кістки із незначним зміщенням. Забій м`яких тканин голови, тулуба та кінцівок. Крововиливи над і під оболонки та у речовину головного мозку; крововиливи у м`які тканини з внутрішнього боку; численні садна обличчя. Травма тазу у вигляді розриву лонного зчленування, перелому обох гілок лівої лобкової кістки із крововиливами у м`які тканини, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_4 о 09 год. 45 хв. при наданні медичної допомоги у КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня». Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_13 настали від сполученої травми тіла у вигляді черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння і основи черепа, крововиливами над і під оболонки і у речовину головного мозку, травми тазу у вигляді розриву лонного зчленування, перелому обох гілок лівої лобкової кістки, яка в своєму клінічному перебігу ускладнилась розвитком поліорганної недостатності.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_11 правил безпеки дорожнього руху, а саме, вимог пунктів 2.3.«б», 12.2, 12.3, 12.4 Правил знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП і настанням наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також смерті ОСОБА_13 .

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду в своїх апеляційних скаргах:

- Представник цивільного відповідача ПП «СКАЙ ЛАЙН» - адвокат ОСОБА_9 просить вирок районного суду в частині задоволення цивільного позову потерпілих та стягнення на користь кожного із них на відшкодування моральної шкоди із Приватного підприємства «Скай Лайн» по 240 000 гривень скасувати. Ухвалити в даній частині нове судове рішення, яким в частині задоволення цивільного позову потерпілих про стягнення на їх користь на відшкодування моральної шкоди по 50 000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що потерпілі неодноразово змінювали розміри позовів, останній раз вони збільшили позовні вимоги щодо стягнення на їх користь моральної шкоди по 1 283 769 гривень. Однак, районний суд задовольнив стягнути з ПП «Сай Лайн» по 240 000 гривень та із ПрАТ «UPSK» по 260 000 гривень. Вважає, що при постановленні вироку не враховані вимоги п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідно до яких позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощенного позовного провадження.

- Захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити покарання та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Скасувати вирок в частині стягнення із обвинуваченого ОСОБА_17 на користь потерпілого ОСОБА_16 витрати на залучення експерта у розмірі 10 152 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього процесуальні витрати у розмірі 20 152 грн. При цьому зазначає, що ОСОБА_17 має постійну роботу, має власне житло та має досить хорошу характеристику з місця проживання та місця працевлаштування. При призначені покарання судом першої інстанції необхідно було враховувати те що, ОСОБА_11 свою винну визнав в повному обсязі. Обставини, які б обтяжували покарання повністю відсутні. На момент скоєння ДТП в місці, де було здійснено наїзд на пішоходів була майже повністю стерта дорожня розмітка «Зебра», було фактично відсутнє освітлення дороги за допомогою стовбів, ніяким чином не посвідчувався пішохідний перехід.

Крім того, судом першої інстанції було вирішено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_16 витрати на залучення експерта у розмірі 10 152 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., а всього процесуальні витрати у розмір 20 152 грн.

Однак, дані витрати на експерта та витрати на правову допомогу не можуть бути стягнуті з обвинуваченого, оскільки будь яких позовних вимог про стягнення саме до ОСОБА_18 заявлено з боку потерпілих не було, тому суд у даному випадку на свій розсуд та поза межами вимог звернув дане стягнення. Вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи та витрати на правову допомогу були заявлені в межах цивільного позову до цивільних відповідачів. Щодо стягнення 10152 грн. витрат за проведення психологічних досліджень, то судом не враховано, що окрім того, що вимог про стягнення даної суми грошових коштів до ОСОБА_18 не було, а судом неодноразово на різних стадіях судового розгляду відмовлялось цивільним позивачам та їх захиснику у призначенні психологічної експертизи, не зважаючи на це вони на власний розсуд звернулись до експерта з проханням провести психологічні дослідження, а суд навіть дані висновки суду не взяв до уваги при винесенні вироку, оскільки експерта не було повідомлено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., то судом першої інстанції не вказано на підставі якої норми чинного законодавства України було вирішено стягнути дану суму та якими належними та допустимими доказами підтверджується належність такого стягнення. Вимог потерпілих про стягнення витрат на залучення експерта у розмірі 10 152 грн. і витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. до обвинуваченого ОСОБА_18 заявлено не було та не могли дані суми стягувати на власний розсуд судом з обвинуваченого.

- Представник ПрАТ «УПСК» - адвокат ОСОБА_10 просить вирок в частині вирішення цивільних позовів потерпілих до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції за цивільними позовами потерпілих в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону залишив поза увагою, що ст. 128 КПК України не передбачає можливості пред`явлення цивільного позову потерпілою особою до юридичної особи, яка не несе за законом цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, а на підставі договору (страхового полісу) у разі настання страхового випадку відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну потерпілої особи. Положення ч. 1 ст. 128 КПК України обмежує коло осіб, до яких може бути пред`явлений цивільний позов у кримінальному провадженні. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обоє язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З огляду на визначені ст. 11 ЦК України підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, обов`язок ПрАТ «УПСК» з відшкодування заподіяної обвинуваченим ОСОБА_19 шкоди цивільним Позивачам обумовлюється не ЗАКОНОМ, а зобов`язаннями, що виникли за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового поліса № АО/4495928 від 04.11.2019 р.).

Отже, пред`явлення особами, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, позову до Страховика, який на підставі договірних правовідносин має обов`язок щодо відшкодування у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну, є неможливим у кримінальному провадженні.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим до Страховика заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у п. 35.1 ст. 35 цього Закону. Однак суд першої інстанції не з`ясував, чи подавали особи, які мають право на отримання страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» заяву про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК'», що свідчить про неповноту судового розгляду. Право потерпілого на отримання страхового відшкодування шляхом виконання страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК» не приймало рішення про виплату чи відмову у здійсненні страхового відшкодування, оскільки цивільні Позивачі не подавали до страхової компанії заяви, необхідної для прийняття вмотивованого рішення. Матеріали судової справи теж не містять доказу подання цивільними Позивачами такої заяви, що свідчить про порушення цими особою законодавчо визначеного порядку отримання страхового відшкодування.

Крім того, зазначає, що районний суд незаконно прийняв рішення про стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь потерпілого ОСОБА_14 100000, 00 гривень, на користь ОСОБА_15 та ОСОБА_13 по 260 000 гривень моральної шкоди.

На апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПП «СКАЙ ЛАЙН», представника ПрАТ «УПСК» та захисника обвинуваченого, потерпілі подали заперечення, в якому вважають апеляційні скарги необґрунтованими, які задоволенню не підлягають. Цивільні позови потерпілих про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи вирішені судом відповідно до вимог чинного цивільного та кримінально-процесуального законодавства. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілих, у повній мірі враховано глибину та тривалість перенесених ними страждань, викликаних безповоротною втратою малолітнього сина та пов`язані з цим невиправні зміни звичних життєвих обставин. Обґрунтовано також вирішено питання щодо стягнення із обвинуваченого витрат, понесених потерпілими у зв`язку з оплатою правової допомоги та витрат на проведення експертного дослідження, що підтверджується відповідними документами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечує проти апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні вимоги та просили пом`якшити призначене покарання, а в частині стягнення із обвинуваченого ОСОБА_17 витрат на залучення експерта та витрат на правову допомогу скасувати, доводи представника потерпілих, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг і просив рішення суду залишити без змін, пояснення представника цивільного відповідача ПП «СКАЙ ЛАЙН» - адвокат ОСОБА_9 , яка просила скасувати вирок районного суду в частині задоволення цивільного позову потерпілих та стягнення на їх користь моральної шкоди по 240 000 гривень, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_11 судом кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 286 КК України -порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_17 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені всебічно та об`єктивно, що не оспорюється в апеляційних скаргах, тому колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про призначення ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , судом першої інстанції дотримано вказаних вимог, а саме: враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину, повністю визнав свою винуватість, вчинив необережне кримінальне правопорушення, добровільне часткове відшкодування шкоди, наявність у нього малолітньої дитини, відсутність обтяжуючої обставини, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем колишньої роботи позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, відсутності обтяжуючих покарання обставини, тому місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_17 покарання в межах санкцій ч.2 ст.286 КК України з призначенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та не є максимальним розміром, передбаченим даною санкцією статті.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для пом`якшення покарання та застосування положень ст.75 КК України, як на цьому наполягає захисник, колегія суддів не вбачає. Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання, а саме непоправні наслідки у вигляді смерті малолітньої дитини, 2015 року народження.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При таких обставинах призначене ОСОБА_17 покарання без застосування положень ст. 75 КК України ґрунтується на вимогах закону і є домірним злочину.

Доводи апеляційної скарги захисника про безпідставне стягнення з ОСОБА_17 на користь потерпілого ОСОБА_16 витрат на залучення експерта у розмірі 10 152 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень, а всього процесуальні витрати у розмірі 20 152 гривень не заслуговують на увагу.

Як встановлено матеріалами кримінального потерпілими по вказаному кримінальному провадженню визнано: ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Згідно з положеннями ст. 118 КПК України (далі КПК) витрати на правову допомогу і витрати, пов`язані із залученням спеціалістів чи експертів, відносяться до процесуальних витрат, які розподіляються за правилами, встановленими ст. 124 вказаного Кодексу, а не в рамках вирішення цивільного позову. У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, тому в цій частині цивільного позову ОСОБА_16 до ПП «Скай Лайн» суд відмовив обґрунтовано.

Нормою ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнення з Фіщука на користь ОСОБА_16 витрат на правову допомогу підтверджується договором про надання правової допомоги (т.4 а.к.п.26-27) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (попередній розрахунок правничої допомоги (т.4 а.к.п.24), квитанція №1-22 про сплату потерпілими 10000 гривень (т.4 а.к.п.25).

Стягнення з обвинуваченого Фіщука на користь ОСОБА_16 витрат на залучення експерта у розмірі 10 152 гривень підтверджено висновком експертного дослідження від 19.08.2020 року № 11/6 (т.4 а.к.п.1-11) та квитанціями про сплату коштів (т.4 а.к.п.30,31), тому місцевий суд достатньо мотивував та пришов до об`єктивного висновку про стягнення саме з обвинуваченого Фіщука вказаних витрат, тому доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого також є необґрунтованими.

Крім того не заслуговують на уваги доводи апеляційних скарг представника цивільного відповідача ПП «СКАЙ ЛАЙН» та представника ПрАТ «УПСК» щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову потерпілих і стягнення на користь кожного із них на відшкодування моральної шкоди із Приватного підприємства «Скай Лайн» по 240 000 гривень та стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь потерпілого ОСОБА_14 100000, 00 гривень, на користь ОСОБА_15 та ОСОБА_13 по 260 000 гривень моральної шкоди.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 перебував у трудових відносинах з ПП «Скай Лайн», яке є власником джерела підвищеної небезпеки (автомобіля «ЗАЗ») реєстраційний номер НОМЕР_1 і цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «UPSK», і 09.01.2020 р. виконував свої трудові обов`язки (внутрішні перевезення пасажирів на таксі), що також підтверджено копіями документів (т.2 а.к.п. 103-110).

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до страхового полісу № АО/4495928 (т.2 а.к.п.108) страхова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки застрахована в ПрАТ «UPSK», розмір страхової виплати на одного потерпілого складає 260 000 гривень за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, і 130 000 гривень за шкоду заподіяну майну.

Відповідно до роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ПВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову виконані. Місцевим судом вірно встановлено, що потерпілі зазнали моральних страждань загибель їхнього малолітнього сина та онука, також враховано умови договору страхування, тому правомірно стягнуто із ПрАТ «UPSK» по 260 000 грн., а із ПП «Скай Лайн» - по 240 000 грн. на користь потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .

Крім того районний суд прийняв законне рішення про стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь потерпілого ОСОБА_14 100000, 00 гривень у відкодування моральної шкоди, виходячи з принципів розумності і виваженості, врахувавши, що дана сума не перевищує страхового ліміту та відповідає розміру моральних страждань.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір морального відшкодування, що відповідає розміру моральних страждань понесених потерпілими. Позивачі зазнали непоправної втрати із-за загибелі їхнього сина та онука, чим їм безперечно завдано моральної шкоди, яка нічим не може бути повністю компенсована. Районний суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу та закону України про кримінальну відповідальність, які би ставили під сумнів законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції, матеріалами кримінального провадження не встановлено.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача ПП "СКАЙ ЛАН" - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ПрАТ "УПСК" - адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_11 залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий - суддя

Судді