Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8815/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.119 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене 22.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002025 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15.12.2020 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі. Вказує на те, що суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України. Зазначає, що суд помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 не усвідомлював суспільно небезпечний характер та наслідки своїх дій внаслідок злочинної недбалості та не бажав смерті потерпілому, хоча повинен був та міг передбачити їх наслідки. Вказані обставини спростовуються доказами, які були надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , показаннями експерта ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події від 23.03.2016 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , протоколом огляду місця події від 23.03.2016 року «Корбутівського кладовища», протоколом огляду трупа від 24.03.2016 року, протоколом огляду місця події від 23.03.2016 року за адресою АДРЕСА_3 , висновками ряду експертиз: судово-медичних, цитологічних, імунологічних, медико-криміналістичних, комісійної судово-медичної експертизи, експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів, протоколами слідчих експерементів за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 22.03.2016 року та від 23.03.2016 року.
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15.12.2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.119 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком впродов ж трьох років.

Відповідно до ст.76 КК України судом на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-УІІІ від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2016 року по 1 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні судової експертизи в сумі 880 грн 40 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, 05.03.2016 близько 21-ї години за телефонним дзвінком невістки, щодо вчинення неправомірних дій її чоловіком відносно неї та їх малолітньої дитини, ОСОБА_7 приїхав до будинку по АДРЕСА_1 , де проживав його син ОСОБА_12 з сім`єю. Син перебував у стані алкогольного сп`яніння, не зважаючи на зауваження батька щодо його поведінки, продовжив конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_12 , не втримавшись на ногах, втратив рівновагу, впавши при цьому, та внаслідок дії невстановленого предмета із твердою пласкою поверхнею, отримав тілесні ушкодження у виді комбінованої травми голови. Вважаючи, що ОСОБА_12 помер, в цей же день у невстановлений час, ОСОБА_7 , з метою приховування смерті завантажив тіло до багажного відділення власного легкового автомобіля, за допомогою якого вивіз тіло на територію лісового масиву, розташованого у північно-західному напрямку, неподалік від «Корбутівського кладовища» м. Житомира, де в подальшому, вважаючи, що смерть ОСОБА_12 вже настала, не впевнившись у цьому внаслідок злочинної недбалості, облив тіло нафтопродуктом і підпалив, та закопав у верхній шар ґрунту.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_12 настала внаслідок важкої комбінованої травми у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась синцем на обличчі, забійною раною на голові, крововиливами в м`які покрови голови, під оболонки і в речовину головного мозку, опіків 3 ст. на голові, що мають ознаки тяжких по причині загрози для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, обвинуваченого, захисника і потерпілу, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні, доведеності та переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вбивстві, вчиненому через необережність, за обставин встановлених та викладених у вироку, ґрунтуються на наявних в матеріалах провадження доказах, досліджених в ході судового розгляду на предмет відповідності їх вимогам належності та допустимості.

Доводи прокурора про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_12 за ч.1 ст.119 КК України та про необхідність кваліфікації його дій за ч.1 ст.115 КК України є необґрунтованими.

Так, диспозицією ст.115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За змістом ст.24 КК України наявність вини у формі непрямого умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

На відміну від згаданого злочину вбивство через необережність (ст.119 КК), як і необережне тяжке тілесне ушкодження за суб`єктивною стороною, проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (ст. 25 КК). Зокрема, необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, розмежування умисного вбивства (ст.115 КК) і вбивства, вчиненого через необережність (ч.1ст.119 КК), здійснюється за суб`єктивною стороною цього злочину, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 під час допиту в суді першої інстанції пояснив, що умислу на вбивство свого сина у нього не було і детально розповів про обставини, які відбулися 05.03.2016 року у вечірній час, а саме про те, що йому на мобільний телефон подзвонила невістка ОСОБА_13 , яка була дуже схвильована та просила про допомогу. В розмові сказала, що чоловік, тобто його син, перебуваючи в нетверезому стані її сильно ображає, та поводиться агресивно, попросила його приїхати на допомогу. Коли він приїхав до сина додому, то побачив розбите вікно на вході до веранди будинку, ніж, що лежав на тумбочці, в приміщенні почув шум та крики, нецензурну лайку, та побачив сина розлюченого, невістку та онука, який плакав.Він намагався заспокоїти сина, хотів його завести до іншої кімнати при цьому, взяв за руку, син схопив його за руку також, а іншою рукою намагався вдарити, він намагаючись ухилитися втратив рівновагу та впав спиною на диван, який стояв поруч, син слідом за ним не втримавшись теж впав, але на підлогу між столом та диваном, він почув, що останній захрипів. Після падіння син лежав навзнаки, не рухався, він взяв його за руку, однак не відчув у нього биття пульсу. В кімнату зайшла невістка, яка працює медсестрою, сказала, що серце не б`ється, зіниці не реагують, від почутого йому стало погано. Невістка пішла з кімнати, він злякався, що в кімнату може зайти онук та побачить мертвого батька. В подальшому, перебуваючи у стресовому стані в машині взяв плащ палатку, помістив в неї тіло сина, положив в багажник, вивіз до кладовища, де у лісі і закопав, перед тим намагався тіло спалити.

Під час проведення слідчого експерименту 22.03.2016 року обвинувачений розповів та показав за яких обставин у нього відбувся конфлікт з сином.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції дала показання про те, що син останні 20 років свого життя вживав наркотики та алкогольні напої, лікувався від цього, але це не допомагало.Син ображав невістку, сварився з батьком. Зі слів невістки їй стало відомо, що 05 березня 2016 року у неї був конфлікт з сином, який пізно прийшов додому, стукав в двері, вона не відчиняла, тоді син вибив вікно у веранді, проник в будинок, вона покликала на допомогу її чоловіка, який їй розповів про обставини, які пізніше сталися.
Зі змісту заяви про скоєння злочину ОСОБА_14 від 22.03.2016 року видно, що між нею та загиблим був конфлікт, чоловік намагався спричинити їй тілесні ушкодження, в цей час поряд був малолітній син, а тому вона зателефонувала свекру, ОСОБА_7 , який приїхав до їх будинку, відтягнув чоловіка від неї в іншу кімнату, з якої вона чула словесні погрози чоловіка на адресу батька, шум, потім стало тихо, свекор її покликав до кімнати, де вона побачила мертвого чоловіка на підлозі з травмою голови.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 319 від 26.05.2016 року та висновку комісійної судово-медичної експертизи № 59 від 15.06.2016 року смерть ОСОБА_12 настала внаслідок важкої комбінованої травми у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась синцем на обличчі, забійною раною на голові, крововиливами в м`які покрови голови, під оболонки і в речовину головного мозку, опіки 3 ст. на голові мають ознаки тяжких по причині загрози для життя, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Травма голови могла бути отримана внаслідок падіння навзнак з прискоренням чи без нього з ударом потиличною ділянкою об тверду плоску поверхню. На трупі ОСОБА_12 відсутні будь-які ознаки активного супротиву потерпілого до боротьби.
В судовому засіданні при роз`ясненні висновку комісійної судово-медичної експертизи експерт ОСОБА_11 підтвердив висновки вказаної комісійної судово-медичної експертизи, при цьому зазначив, що всі отримані тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю утворились приблизно в єдиний проміжок часу. Черепно-мозкова травма була отримана ймовірніше за все від падіння з висоти власного зросту на плоску поверхню з необмеженою контактуючою поверхнею. Після отримання такої травми потерпілий перебував фактично у безсвідомому стані, який за зовнішніми ознаками сприймається як клінічна смерть. Визначити у такому стані, що потерпілий живий можливо було лише зі спеціальним обладнанням спеціалістом, який має спеціальну медичну освіту (навики).
Зібрані по кримінальному провадженні докази свідчать про те, що дії обвинуваченого 05.03.2016 року під час конфлікту із загиблим не були направлені на заподіяння смерті останньому, що підтверджено висновком комісійної судово-медичної експертизи про можливість отримання черепно-мозкової травми внаслідок падіння з висоти власного зросту, а не внаслідок нанесення ударів, що також підтверджує показання ОСОБА_15 про обставини отримання потерпілим ушкодження. Окрім того, при огляді трупа не були виявлені тілесні ушкодження характерні для активного супротиву та боротьби, про що також вказано в експертних висновках, що також свідчить про відсутність умислу на їх заподіяння.
Додатковим фактором, що перебуває у причинному зв`язку зі смертю є опіки, отримані від дії джерела високої температури. Послідовність отримання таких ушкоджень визначена у висновках експертів, при цьому на першому місці стоїть травма голови, а в послідуючому «опіки м`яких тканин голови; все це у сукупності має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по причині загрози для життя, які виникли від дії твердого тупого предмету з плоскою переважаючою поверхнею, який діяв в напрямку ззаду наперед та знизу догори по відношенню до вертикальної осі тіла з послідуючою дією джерела високої температури, можливо вогню від запалювання бензину, про що свідчить його запах від останків трупа».
Оскільки обвинувачений сприйняв стан потерпілого після отримання травми голови як настання смерті, і його послідуючі дії були направлені на приховування цієї обставини, тобто дії ОСОБА_7 у своїй послідовності мають ознаки спричинення тяжких тілесних ушкоджень з необережності, що в наступному призвели до настання смерті потерпілого з необережності, через неможливість сприйняття та розуміння дійсних обставин самим обвинуваченим.
Таким чином, під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції не здобуто доказів та не спростовано покази обвинуваченого в частині відсутності у останнього умислу на умисне вбивство ОСОБА_12 , а було встановлено, що обвинувачений вчинив вбивство свого сина з необережності.
Оцінивши зібрані по кримінальному провадженні докази в сукупності суд прийшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_7 вбивства ОСОБА_12 , через необережність і цілком обгрунтовано перекваліфікував його дії з ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 119 КК України.
Посилання прокурора на те, що зібрані по кримінальному провадженні докази, а саме: показання потерпілої ОСОБА_9 , показання експерта ОСОБА_11 , протокол огляду місця події від 23.03.2016 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , протокол огляду місця події від 23.03.2016 року «Корбутівського кладовища», протокол огляду трупа від 24.03.2016 року, протокол огляду місця події від 23.03.2016 року за адресою АДРЕСА_3 , висновки експертиз: судово-медична, цитологічна, імунологічна, медико-криміналістична, комісійна судово-медична експертизи, експертиза нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів, протоколи слідчих експерементів за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 22.03.2016 року та від 23.03.2016 року свідчать про вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства свого сина, є безпідставними і не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вищевказані зібрані по кримінальному провадженні докази в тому числі на, які посилається прокурор свідчать про вчинення обвинуваченим вбивства з необережності.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання суд врахував, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив нетяжкий злочин, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою пенсіного віку та інвадом 2 групи, думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого та призначив йому покарання в межах санкції ст. 119 КК України у виді позбавлення волі, а підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Вирок суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України,колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 15.12.2020 року, щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неїможе бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: