Справа № 603/177/21
Провадження № 1-кс/603/7/2021
У Х В А Л А

"12" квітня 2021 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіян І. М.

при секретарі судового засідання Чікало В.Б.
розглянувши в судовому засіданні заяву судді Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчука Віталія Мирославовича про самовідвід судді Іванчука В.М. по справі №603/177/21
про обвинувачення ОСОБА_1 вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України
В С Т А Н О В И В :
На розгляд Монастириського районного суду Тернопільської області від Бучацької окружної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури надійшли матеріали кримінального провадження №0000004 від 14.01.2021 року з обвинувальним актом щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 126-1 КК України.
Головуючим суддею Іванчуком В.М. в порядку ч. 1 ст. 80 КПК України заявлено самовідвід.
В обґрунтування заявленого самовідводу суддя Іванчук В.М. посилається на те, що ним 10.08.2020 року та 20.07.2020 року розглянуто матеріали справ №603/381/20 та 603/419/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду яких винесено постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу та громадських робіт відповідно. При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 обвинувачується у систематичному вчиненні домашнього насильства, при цьому систематичність встановлена на основі постанов про притягнення останнього до адміністративно відповідальності, серед яких постанови судді Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчука В.М. від 10.08.2020 року (Справа №603/419/20) та від 20.07.2020 року (Справа №603/381/20).
Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду вказаної заяви.
Дослідивши матеріали, додані до заяви про самовідвід, суд вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ознайомившись з заявою про самовідвід судді Іванчука В.М. та викладеною в ній думкою судді, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Отже, як вбачається із вищевказаних положень закону, до обставин, які виключають участь судді в кримінальному провадженні, належать інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Судом встановлено, що в провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області (суддя Іванчук В.М.) перебували адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (Справа №603/419/20, Справа №603/381/20) по факту домашнього насильства, де останнього було визнано винуватим у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, у тому числі: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Саме на п. 4 ст. 75 КПК України і посилається суддя Іванчук В.М., як на підставу для самовідводу.
Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Розглядаючи справу, в якій фігурує якась близька судді людина, близький товариш, йому дуже складно переконати суспільство у своїй неупередженості. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.
Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначається Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII.
Аналіз положень ч. 1 ст. 1, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку про те, що здійснення судової влади незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, одна з базових засад організації судової влади в Україні та запорука справедливого судочинства. До того ж безсторонній розгляд і вирішення судових справ один із головних обов`язків судді, а також складова його присяги, порушенням якої визнається, зокрема, вчинення суддею дій, що можуть викликати сумнів у його неупередженості (п. 1 ч. 7 ст. 56, ч. 1 ст. 57 вищевказаного Закону).
Із вищевикладеного випливає, що кожен суддя, щодо неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду аби не підривати довіру до права на справедливий суд, що визнається основоположним правом людини.
Визначення поняття «неупередженість» чи «безсторонність» у національних правових актах, що регламентують діяльність суду, не регламентується, однак суть цих понять розкриває Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.
Так Європейський суд з прав людини у справі («Piersack v. Belgium 01 october 1982 § 30) зауважує, що зазвичай безсторонність означає відсутність упередженості тобто її відсутності. А присутність, наявність упередженості перевіряється суб`єктивним підходом, який передбачає відсутність особистих переконань судді в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.
На думку суду обставини, викладені суддею Іванчуком В.М. в заяві про його самовідвід, є підставою, передбаченою в п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, вказана ним в заяві обставина може дати підстави стверджувати про наявність об`єктивного критерію щодо безсторонності суду, а тому з метою об`єктивності розгляду та усунення всіх сумнівів щодо неупередженості суду, будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості в результатах розгляду клопотання та з етичних міркувань суд вважає, що заява про самовідвід судді Іванчука В.М. підлягає задоволенню з наведених в ній підстав.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-76, 80-81 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву судді Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчука Віталія Мирославовича про самовідвід - задовольнити.
Прийняти самовідвід судді Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчука Віталія Мирославовича в справі №603/177/21 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.
Матеріали кримінального провадження №0000004 від 14.01.2021 року (Справа №603/177/21) по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України передати до канцелярії Монастириського районного суду Тернопільської області для подальшого розподілу в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя І.М. Галіян