справа №619/1114/21
провадження №1-кп/619/198/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі Харківської області кримінальне провадження №0000006 від 04.01.2021 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноглазівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимий, в останнє 24.01.2017 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 03.01.2021 приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу залізничної станції «Слатине» Дергачівського району, Харківської області, розпивав алкогольні напої спільно із своїм знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, під час якого, у останнього, раптово виник умисел направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 .Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, повторно, протиправно, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, застосував фізичне насилля до потерпілого ОСОБА_5 , а саме наніс йому один удар кулаком лівої руки в область правої частини обличчя.
В результаті вищевказаного удару ОСОБА_5 впав на землю, після чого, ОСОБА_4 наніс йому почергово, не менше п`яти ударів ногами, в область голови та обличчя, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді двох саден на спинці носа, садно на нижній губі праворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №4/21Д від 26.02.2021, відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).
Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 впевнився в тім, що ним подолано волю потерпілого до супротиву, після чого він діючи умисно, повторно, відкрито заволодів мобільними телефонами, які належали ОСОБА_5 , а саме: «SAMSUNG Galaxy J5», вартістю 1675,00 грн. та «Хіоmі Redmi Note 8», вартістю 5498,00 грн., що знаходились в кишені куртки потерпілого, після чого з викраденим майном, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В результаті вищезазначених дій з боку ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 7173,00 грн., що підтверджується висновком товарознавчої експертизи №20 від 25.02.2021.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини викладені вище.
Потерпілий ОСОБА_5 повідомлялася своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з?явилася.
На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої сторони ОСОБА_5 .
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановив, що він раніше неодноразово судимий, в останнє 24.01.2017 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному злочині та визнав свою вину.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, а також дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, та не має постійного місця проживання, що може призвести до ускладнення виконання вироку суду. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів і відповідає принципу індивідуалізації та співмірності.
На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 06.01.2021, тобто з дати фактичного затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, до набрання даним вироком законної сили.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 06.01.2021, відповідно до ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06.01.2021.
Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.01.2021 арешт на тимчасове вилучене майно, яке було вилучене в ході огляду 05.01.2021, на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон ««SAMSUNG SM-J510 H/DS» ІМЕІ НОМЕР_1 скасувати.
Речовий доказ: мобільний телефон ««SAMSUNG SM-J510 H/DS» ІМЕІ НОМЕР_1 - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.349 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1