Дата документу 27.05.2021
Справа № 334/6346/17
Провадження № 1-в/334/76/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центра пробації» в Запорізької області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальної освітою, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Дніпровського відділу філії ДУ «Центра пробації» в Запорізької області звернувся до суду з поданням про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2019 року.

Подання обґрунтовано тим, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 850 гривень штрафу. Вирок надійшов на виконання до Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» 22.03.2019 року. На цей час штраф не сплачений. На підставі ч.1 ст.80 КК України просить вирішити питання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендований лист суду із судовою повісткою, який був направлений за адресою, вказаною у вироку, та повернутий суду за закінченням встановленого строку зберігання.

Прокурор надав заяву про слухання справи за своєї відсутності.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що подання підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2019 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирок набрав законної сили.

Станом на 14.03.2021 року від засудженого документи про сплату штрафу не надходили.

Згідно вимог ч.1 ст.80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності заст.389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2019 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст.80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центра пробації» в Запорізької області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2019 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у виді штрафу у розмірі 850 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1