Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2162/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2021,

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 24.06.2021, включно
щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березняки, Пермської області, Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 26.04.2021року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що з клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , проживає разом з сім`єю з трьома дітьми, є інвалідом 3 групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Вказує, що з пояснень ОСОБА_10 вбачається, що підозрюваний не є конфліктною людиною, сварка між ними виникла з приводу виховання дітей, у ОСОБА_8 сталось загострення хвороби, оскільки останній перебуває на обліку в психіатричному кабінеті з 17.02.2016 року з відповідним діагнозом. Оголошену ОСОБА_8 підозру вважає необґрунтованою, оскільки в діях його підзахисного немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України. В суді першої інстанції підозрюваний пояснив, що не мав умислу на позбавлення життя працівника поліції, постріл стався випадково. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначає, що стороною обвинувачення необґрунтовано оголошено підозру ОСОБА_8 , оскільки немає потерпілого у справі. Вказує, що поліцейський був у бронежилеті, а постріл було здійснено з необережності гумовою кулею. Звертає увагу, що підозрюваний є інвалідом 3 групи, у грудні 2020 року йому була зроблена операція на хребті, згідно медичних документів потребує постійного контролю зі сторони лікарів. За час перебування у СІЗО погіршився його стан здоров`я.
Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (О`Нага v. United Kingdom 16 October 2001, §36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, що підтверджується, зокрема: заявою ОСОБА_10 ; протоколом обшуку від 26.04.2021; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.04.2021; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 26.04.2021; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 26.04.2021 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому, була вислухана думка підозрюваного та захисника, які просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та прокурора, який просив задовольнити подане слідчим клопотання, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався на те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в тій частині, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , проживає разом з сім`єю з трьома дітьми, є інвалідом 3 групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався - неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання. Також апеляційний суд звертає увагу, на те, що підозрюваний ОСОБА_8 пов`язаний фактичними шлюбними відносинами зі свідком події ОСОБА_10 , проживав з нею за однією адресою та, перебуваючи на волі, зможе впливати на вказаного свідка та інших осіб, шляхом погроз або іншим чином.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в тій частині, що підозрюваний є інвалідом 3 групи, у грудні 2020 року йому була зроблена операція на хребті, згідно медичних документів потребує постійного контролю зі сторони лікарів та за час перебування у СІЗО погіршився його стан здоров`я, слід зазначити наступне.
В матеріалах судового провадження відсутні будь-які медичні документи, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_8 за станом здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятору. Не надано таких документів і під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2021, якою задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 24.06.2021, включно щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: