Справа № 609/1064/15-к
Провадження № 1-кп/602/29/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2021 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,-

встановив:

В провадженні Лановецького районного суду знаходиться кримінальне провадження №0000035 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Під час підготовчого судового засідання по даній справі прокурор звернулася до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказуючи, що запобіжний захід у виді домашнього арешту обирався обвинуваченому 05.07.2016 року Шумським районним судом, однак продовжити його у встановлений законом строк не видалося за можливе, а тому виникла необхідність звернутися з клопотанням до суду про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Метою застосування запобіжного заходу вказує забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В зв`язку з вищенаведеним прокурор просить суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід домашній арешт у нічний час строком на два місяці, та покласти на нього, передбачені ст.194 КПК України обов`язки, а саме не відлучатися зі свого житла, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

В підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримала і просила суд його задовольнити.

Представники потерпілих адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання підтримали і просили суд його задовольнити. Крім того, адвокат ОСОБА_6 просив суд обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в задоволенні клопотання просили відмовити. При цьому, захисник пояснив, що його підзахисний навіть у випадку визнання його винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень буде звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» і йому не загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, а тому не має законодавчих підстав для застосування до нього такого запобіжного заходу, як домашній арешт. Крім того, ОСОБА_4 з 12 березня 2019 року працює на посаді лісничого Красилівського лісництва і відповідно по службових обов`язках повинен перебувати постійно за місцем роботи, а до своєї сім`ї в м.Кременець приїжджає лише на вихідні. Також, прокурор не змогла пояснити, чому на протязі чотирьох років вона не продовжила чи не застосувала до обвинуваченого вказаний запобіжний захід, і не довела існування хоча б одного ризику, визначеного частиною 1 статті 177 КПК України, а тому в задоволенні клопотання просить відмовити.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, представників потерпілих, які підтримали клопотання, обвинуваченого та його захисника, які просили суд відмовити в задоволенні клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що прокурор не надала суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що ризики, заявлені на час прийняття рішення про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту 05 липня 2016 року Шумським районним судом, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
Обставин на підтвердження того, що з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під домашнім арештом, прокурором також не доведено.
Тому, фактично на даний час підставами для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту є фактично тяжкість злочину, який йому інкримінується та можливість обвинуваченого впливати на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні, з огляду на те, що ці особи на даний час у судовому засіданні не допитані.
Крім цього, виходячи зі змісту ст.178 КПК України суд у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, встановлених уст. 177 цього ж Кодексу, на підставі наданих сторонами матеріалів має оцінити в сукупності всі обставини, передбачені цією статтею, і зокрема, відповідно до п. 9 цієї самої статті, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов раніше застосованих запобіжних заходів для встановлення достатнього ступеня суворості запобіжного заходу, який має бути застосований до нього.
Доказів порушення обвинуваченим умов застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту прокурор не надала.
Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, прокурор обмежилася лише переліком законодавчих підстав для його застосування водночас не довела їх достовірність та неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього, прокурором не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як: переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, зможе лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
У відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За правилами ч. 4 ст. 194 КПК України суд має право застосувати до підозрюваного, обвинуваченого інший, більш м`який, запобіжний захід, якщо прокурор не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявних ризиків, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.
З огляду на наведене, оцінивши наведені вище дані у сукупності, а також враховуючи те, що умови застосованого раніше до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту він не порушував, суд вважає, що встановлені судом обставини не є достатніми та переконливими для висновку про доцільність обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та вважає за доцільне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-179, 181, 193, 194, 196, 331, 369-372 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 в період з 22 лютого 2021 року до 22 квітня 2021 року такі обов`язки:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
2) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженні.
Порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування більш жорсткого запобіжного заходу чи накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію даної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1