ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1416/21 Номер провадження 11-сс/814/340/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
судового засідання ОСОБА_5
представників заявника ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою директора Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 29 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у повному обсязі Полтавському обласному центру зайнятості у задоволенні скарги на постанову дізнавача СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження від 30 січня 2021 року.

Прийняття такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корислим мотивом, а тому оскільки у діях ОСОБА_10 відсутній прямий умисел, то і відсутня суб`єктивна сторона шахрайства, а мають місце цивільно-правові відносини.

В апеляційній скарзі директор Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 29 березня 2021 року та постановити нову ухвалу про задоволення скарги у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею не враховано те, що слідчий безпідставно не надав оцінку діям ОСОБА_10 , фактично не перевірив наявність чи відсутність у діях вказаної особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не вжив всіх необхідних заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення.

На думку заявника, слідчий суддя, фактично перебравши на себе повноваження слідчого, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_10 суб`єктивної сторони складу кримінального правопрушення, передбаченого ст.190 КК України без наведення жодних доказів (протоколу допиту ОСОБА_10 та інших документів) на підтвердження своїх мотивів.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився та заявив клопотання про проведення апеляційного розгляду за його відсутності.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доповідь судді, представників заявника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, перевіривши матеріали справи та досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) законодавчо передбачено гарантоване право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, на досудовому провадженні за п.3 ч.1 ст.303 КПК може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Крім того, за положеннями ч.2 ст.309 КПК під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно положень ч.4 ст.284 КПК про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Абзацом другим ч.4 вказаної статті також передбачено, що слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених зокрема п.2 ч.1 цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

У свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Зокрема, якщо слідчим закрито кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що 29 січня 2021 року на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 09 лютого 2021 року за заявою Полтавської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 у наступному короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «28 січня 2021 року до ЧЧ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області надійшла заява від Полтавської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості про те, що у період часу з 01 червня 2020 року по 01 вересня 2020 року невстановлена особа шахрайським шляхом, використовуючи недостовірні дані, отримала виплату по безробіттю, сума матеріального збитку встановлюється» (а.м.к.п. 4).

30 січня 2021 року дізнавачем СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2021 року за №0000061 закрито у зв`язку із відсутністю у діянні невстановленої особи складу кримінального правопорушення.

Дізнавачем в оскаржуваній постанові зазначено, що у ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 у різні періоди часу зверталась до Полтавської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості та реєструвалась у статусі безробітної. При цьому, вона отримувала допомогу по безробіттю. Після цього при проведенні перевірки фахівцями Полтавської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості виявлено, що вказана вище громадянка надавала неправдиві або неточні дані про відсутність у неї заробітку.

У свою чергу, прийняття рішення про закриття кримінального провадження дізнавач мотивував тим, що громадянка ОСОБА_10 хоча і порушила формальні правила набуття статусу безробітного, вона на момент реєстрації вважала себе такою, що не має постійного заробітку та не мала наміру шляхом обману або зловживання довірою заволодіти чужими грошовими коштами.

На підставі наведеного дізнавач дійшов висновку про відсутність об`єктивних даних, які б вказували на наявність у ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.м.д.р. 33).

Проте такий висновок, на думку колегії суддів, є передчасним.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається у силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" роз`яснено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд не вбачає, на підставі яких доказів дізнавачем прийняте процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, оскільки ним не проведено жодних слідчих, процесуальних дій для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи - навіть не здійснено допит заявника та особи, яка на думку заявника, вчинила кримінальне правопорушення.

Водночас у матеріалах провадження немає відомостей про обставини, які об`єктивно перешкодили дізнавачу належним чином виконати вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України у постанові про закриття кримінального провадження необхідно вказувати зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Проте, дійшовши висновку про необхідність закриття кримінального провадження, дізнавач належним чином не мотивував прийнятого ним рішення, не обґрунтував з яких підстав він дійшов висновку про те, що ОСОБА_10 не мала наміру шляхом обману або зловживанням довірою заволодіти чужими грошовими коштами та в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не проаналізував склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Крім того, дізнавач, зазначивши у мотивувальній частині оскаржуваної постанови особу, яка на думку заявника, вчинила кримінальне правопорушення ОСОБА_10 , у резолютивній частині цією постанови не зазначив у діянні якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, допустивши суперечності, що також підтверджує формальний характер прийнятого процесуального рішення.

За таких обставин, колегією суддів встановлено, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2021 року за №0000061 не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.110 КПК України.

Усунути наведені вище істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання дізнавачем вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

У свою чергу, слідчий суддя не перевірив дотримання дізнавачем вимог закону при проведенні досудового розслідування, а зроблений ним висновок про правильність прийнятого слідчим рішення не відповідає фактичним обставинам, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді підлгяє скасування.

Зважаючи на встановлені вище обставини та відповідні їм правовідносини, апеляційна скарга є обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу директора Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 29 березня 2021 року, якою відмовлено Полтавському обласному центру зайнятості у задоволенні скарги у повному обсязі - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу директора Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_8 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2021 року за №0000061, а кримінальне провадження направити до Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4