ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 522/4256/21

1-кп/522/1352/21

13 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2021 за № 0000005, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Євтодія, Балтського району, Одеської області, громадянина України, українця, без освіти, не одруженого, не працюючого, без постійного місця реєстрації та проживання, раніше судимого:
-10.02.2017 Балтським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;

-30.11.2018 Балтським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, на підставі ст.ст. 70,71 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Звільнений 09.09.2020 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 (один) рік 1 (один) місяць 15 (п`ятнадцять) днів.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з встановленими органом досудового слідства обставинами 17.01.2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи в нічний час на вулиці Пастера кут вулиці Преображенська в місті Одесі, побачив дівчину, яка розмовляла по мобільному телефону.
В цей час, у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення мобільного телефону дівчини.
Так, реалізуючи свій злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання мобільний телефон, 17.01.2021 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 підбіг із-за спини до ОСОБА_6 , яка знаходилась на вулиці Пастера кут вулиці Преображенська в місті Одесі, та умисно, повторно, відкрито та з корисливих мотивів, заволодів, шляхом ривку, належним ОСОБА_6 мобільним телефоном торгової марки «Xiaomі», моделі «Note 9S», в корпусі чорного кольору, вартістю 5 799 гривень, на якому знаходився чохол чорного кольору, який вартості для потерпілої не представляє, та в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_1 та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_2 , які вартості для потерпілої також не представляють.
Відкрито викравши майно ОСОБА_6 вартістю 5 799 гривень, ОСОБА_4 з місця вчинення ним кримінального правопорушення скрився, майном потерпілої розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив останній матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, в ході допиту підтвердив, що відкрито заволодів мобільним телефоном належним потерпілій за обставини, викладених у обвинувальному акті та зазначив, що у скоєному щиро розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка була повідомлена про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась, через прокурора подала заяву про розгляд справи без її участі.
За відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються вирішення процесуальних питань.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 злочину за встановлених органом досудового слідства обставин, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, вік та особу винного, який раніше судимий, офіційно не працює, не має місця реєстрації та проживання, стан його здоров`я.

Так, згідно результатами висновку судово-психіатричного експерта від 16.02.2021 року № 8, ОСОБА_4 на період, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, а виявив психічний розлад у вигляді «Легкої розумової відсталості із поведінковими розладами у вигляді алкоголізації» (що відповідає діагностичним категоріям рубрики «F70.1» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), який суттєво впливав на його поведінку, у зв`язку з чим він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В даний час ОСОБА_4 також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки та у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебуває. За своїм психічним станом може приймати участь у судово-слідчих діях та постати перед судом. При цьому наявний у нього дефект психічної діяльності, тобто недостатня здібність до інтелектуального та вольового контролю над своєю поведінкою, не позбавляють, але обмежують його здатність повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, правильно сприймати факти, які мають значення в справі, давати про них пояснення.

За своїм психічним станом ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є обмежено осудним.

Відповідно до ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру, в тому числі: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає - щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого - не встановлено.

З урахуванням викладених обставини, зокрема, того, що ОСОБА_4 є обмежено осудною особою, раніше засуджений за злочини проти власності до позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин у період умовно-дострокового звільнення, суд приходить до висновку, що для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме: у виді позбавлення волі, проте на мінімальний строк, визначений санкцією ч.2 ст.186 КК України із частковим приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 30 листопада 2018 року, згідно зі ст.71 КК України, та застосуванням примусових заходів медичного характеру, у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 30 листопада 2018 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 17 січня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 20, ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залиши без змін - тримання під вартою.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон торгової марки «Xiaomі», ІМЕІ: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень встановлених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1