УХВАЛА
11 травня 2021 року

м. Київ
справа № 335/3466/14-к

провадження № 51-2233ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017 року та вирок Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника потерпілого ОСОБА_5 , перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому необхідно враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону доводи касаційної скарги представника потерпілого, поміж іншого, зводяться до його вказівок на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Водночас, у вимогах до суду касаційної інстанції ОСОБА_5 , просить скасувати вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017 року та вирок Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року в частині визнання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 невинуватими за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 Кримінального кодексу України за епізодами заволодіння коштами і майном потерпілого під приводом купівлі для нього будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та Ѕ частини приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , приховання незаконного походження майна набутого внаслідок шахрайських дій, і призначити в цій частині новий розгляд в суді апеляційної інстанції, а в іншій частині залишити вирок Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року без змін, що не узгоджується з приписами ст. 436 КПК, оскільки скасування судових рішень районного та апеляційного судів передбачає призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
До того ж, відповідно до ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.
Проте представник потерпілого не дотримався указаних вимог, оскільки долучив 7 копій касаційної скарги, що не є достатнім, адже учасниками судового провадження згідно з долученими копіями судових рішень, окрім нього, ще є прокурор, 3 засуджених, 5 захисників, потерпілий та ще 1 представник потерпілого.
З огляду на те, що касаційна скарга представника потерпілого не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 і встановитистрок п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3