Чортківський районний суд Тернопільської області Копія
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року Справа № 05-2190к07
Номер провадження1-в/608/20/2021
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря с/з ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника ДУ "Чортківська установа виконання покарань (№26) ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26» в місті Чорткові клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на визначений термін позбавлення волі та припинення порушення державою Україна ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо нього, -
В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на визначений термін позбавлення волі та припинення порушення державою Україна ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо нього посилаючись на те, що його засуджено вироком апеляційного суду Закарпатської області від 12.02.2007 року за п.п. 1, 6, 9, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 , ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю та апеляційний суд Закарпатської області, як суд першої інстанції, обмежив його право на апеляцію, і держава Україна розпочала катування щодо нього, порушуючи положення ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Засуджений ОСОБА_7 вказує, що метою його звернення до суду з даним клопотанням є припинення порушень державою Україна його прав як людини, гарантованих статтями Конституції України та статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. В заяві посилається на рішення ЄСПЛ від 10.12.2020 року «Лопата та інші проти України», в якому вкотре константоване порушення статті 3 Конвенції (заборона катування) та вважає, що суди зобов`язані застосовувати практику ЄСПЛ, як джерело права, а тому просить замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на визначений термін позбавлення волі та припинити порушення державою Україна ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950).
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 клопотання підтримують та просять його задоволити з мотивів, які в ньому наведені.
Представник державної установи "Чортківська установа виконання покарань (№26) ОСОБА_6 вважає, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки таке не передбачене чинним законодавством України.
Прокурор ОСОБА_5 заперечує щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що нормами національного законодавства не передбачено право особи, засудженої до довічного позбавлення волі, на звернення до суду з таким клопотанням. Просить відмовити в його задоволенні.
Вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , представника державної установи "Чортківська установа виконання покарань (№26) ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Статтями 81, 82, 85, 87 Кримінального кодексу України визначені підстави для умовно-дострокового звільнення засудженої особи від відбування призначеного судом покарання або ж заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а кримінальним процесуальним законом, зокрема, ст. ст. 537, 539 КПК України, визначено саму процедуру розгляду таких питань.
Питання про умовно-дострокове звільнення засудженої особи від відбування призначеного покарання або ж заміни невідбутої частини покарання більш м`яким вирішується судом у кримінальному провадженні, що розпочинається з часу заявлення відповідного клопотання про вирішення такого питання.
Порядок кримінального провадження, визначений законодавцем у ст. 1 КПК України, згідно якого на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч.1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права, законність та диспозитивність, згідно яких кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Під час кримінального провадження суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів. Закони та інші нормативно правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати Кримінальному процесуальному кодексу України.
При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить Кримінальному процесуальному кодексу України. У разі, якщо норми Кримінального процесуального кодексу України суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення Кримінального процесуального кодексу України регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29 червня 2010 року, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5 рп/2005, Конституційний Суд України вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки, інше не може забезпечити її однакове застосування (абз. 2 п. п. 5.4 п .5).
Системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що до компетенції суддів місцевого суду, на даний час, не входить розгляд клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну призначеного покарання більш м`яким, відносно осіб засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, який знайшов своє закріплення у практиці Конституційного Суду України і рішеннях Європейського суду з прав людини, та прийняття рішення про заміну засудженій особі до покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки, при вирішенні такого клопотання суддя (судді) суду першої інстанції повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності. Суд першої інстанції має право діяти в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законом, керуючись приписами ст. 370 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справах «Петухов проти України», «Лопата та інші проти України» дійсно констатував порушення державою Україна статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (заборона катування) у зв`язку з тим, що покарання у виді довічного позбавлення волі є покаранням без перспективи звільнення.
Одночасно, ЄСПЛ наголосив на вирішенні констатованої в цих справах системної проблеми нескоротності покарання у виді довічного позбавлення волі шляхом внесення відповідних змін до чинного законодавства України. Такі дії спрямовані на реформування системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі на національному рівні.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що встановлені Європейським судом з прав людини порушення прав осіб, засуджених до довічного позбавлення волі перш за все стосуються обов`язку держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях покладає обов`язок на державу відповідача провести реформу системи перегляду вироків відносно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, що само по собі лежить за межами повноважень судової гілки влади.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 81, 82, 85, 87 Кримінального кодексу України та ст.ст. 1, 2, 7, 370, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на визначений термін позбавлення волі та припинення порушення державою Україна ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо нього - відмовити.
Копії ухвали вручити прокурору ОСОБА_5 , засудженому ОСОБА_7 та його захиснику адвокату ОСОБА_8 .
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення, а для особи, яка тримається під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуюча суддя/підпис/
Судді/підпис/
Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 05-2190к07
Ухвала набрала законної сили " " _________________ року.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " __________________ року.

Секретар: