Справа № 522/7272/20
Провадження № 1-кс/522/100/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заявника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року, якою накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0272.
Заявниця та її захисник в судовому засіданні підтримали клопотання та показали, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0272 належать їй на праві власності.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року по справі № 522/7272/20 було накладено арешт на земельні ділянки розташовані на території Усатівської сільської Ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 (шість), ділянка № НОМЕР_2 (чотири), масив № НОМЕР_3 (десять), ділянка № НОМЕР_4 (один) за кадастровим номером :01:001:0214, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,9269 га та за кадастровим номером :01:001:0272, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , площею 0.848 га шляхом заборони відчуження та розпорядження, із забороною будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок розташованих на території Усатівської сільської Ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 (шість), ділянка № НОМЕР_2 (чотири), масив № НОМЕР_3 (десять), ділянка № НОМЕР_4 (один) за кадастровим номером :01:001:0214, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,9269 га та за кадастровим номером :01:001:0272, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , площею 0.848 га.
Арешт на земельні ділянки був накладений в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001350 від 26.03.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, при цьому, власник вказаного майна не є підозрюваним чи обвинуваченим.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.
Захисник потерпілої в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, вражає, що в даному випадку обмеження права власності ОСОБА_6 на спірні земельні ділянки є розумним і спів розмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на сьогодні вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.

Розглянувши клопотання, вислухавши сторони, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 173-174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2020 року, якою накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0272.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

11.03.2021