Провадження № 1-кс/734/168/21 Справа № 734/335/21
У х в а л а

іменем України

25 лютого 2021 року смт. Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ №1 Чернігівського районного управління поліції в Чернігівській області про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000113 від 26.11.2020 року,-

в с т а н о в и в:

у суд із скаргою звернувся ОСОБА_3 , у якій просить скасувати постанову слідчого СВ №1 Чернігівського районного управління поліції в Чернігівській області про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000113 від 26.11.2020 року. Вимоги скаржник мотивує тим, що у слідчому відділі №1 Чернігівського районного Управління поліції ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження №0000113 від 26.11.2020 за ч.2 ст.384 КК України. 29.12.2020 року ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду у справі №740/5638/20 було задоволено його скаргу на бездіяльність слідчого у вказаному кримінальному провадженні №0000113, та зобов`язано виконати вимоги ст.220 КПК України, та розглянути мої клопотання про залучення у якості потерпілого та проведення слідчих дій (у зв`язку з їх відсутністю) у вказаному провадженні. 2021 році СВ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області було перейменовано у СВ №1 Чернігівського районного Управління ГУНП в Чернігівській області. До 09.02.2021 року слідчим СВ №1 Чернігівського РУ поліції ГУНП в Чернігівській області ігнорувалось вказане судове зобов`язання, і було розглянуто лише після його чергового звернення до Козелецького районного суду із скаргою на бездіяльність. 10.02.2021 року у судовому засіданні Козелецького районного суду під час розгляду вказаної скарги слідчий надав йому копію постанови слідчого СВ №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 , яка датована від 19.01.2021 року, якою у задоволенні клопотання від 16.12.2020 року про залучення у кримінальному провадженні №0000113 у якості потерпілого відмовлено. Він не погоджується із даною постановою, вважаючи, що слідчим при прийнятті рішення не виконано вимоги частин 1, 2, 3, 5 статті 55 КПК, п.2 ч.5 ст.110 КПК України. Відповідно до змісту вказаної постанови відомо, що слідчий ОСОБА_5 , як на єдину підставу для відмови послався на те, що для доведення наявності чи відсутності моральної чи іншої шкоди перш за все необхідно збирати докази, які будуть об`єктивно, а не надумано підтверджувати її наявність та розмір. Однак, разом з тим станом на 10.02.2021 року у кримінальному провадженні слідчим взагалі не було проведено жодної слідчої дії, в тому числі жодної спрямованої на перевірку існуючих доказів, які можуть свідчити про наявність шкоди, в тому числі зазначених у моєму клопотанні про залучення у якості потерпілого, а саме висновку експертного дослідження фахівців Українського Центру судових експертиз №3-20/05 від 20.05.2020 року , яким досліджувались усі діяння, вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 (в тому числі щодо позбавлення його доступу до правосуддя та перешкоджання встановленню істини шляхом ухиляння від слідства та надання обвинуваченим завідомо неправдивих показів). Зазначений висновок містить об`єктивні дані про обставини, які мають значення, оскільки вказаним висновком було встановлено загальний розмір заподіяної йому моральної шкоди у грошовому еквіваленті, який є складовою частиною та є пов`язаний із складом злочину у кримінальному провадженні №0000113 від 26.11.2020 за ч.2 ст.384 КК України.

Таким чином, як вбачається із зазначених обставин та постанови слідчого, слідчий ОСОБА_5 вирішив, що збирати та досліджувати докази у вказаному кримінальному провадженні повинен заявник, а не слідчий, що суперечить вимогам ст.ст. 2, 9, 91, 55 КПК України. Після чого слідчий, всупереч ст.55 КПК України не прийнявши до уваги жодних моїх доводів про наявність шкоди, зазначених у заяві про злочин та його клопотанні про залучення у якості потерпілого, не провівши жодних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на перевірку інших обставин кримінального правопорушення , 19.12.2020 року виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання від 16.12.2020 року про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000113, голослівно пославшись на те, що на його думку у даному кримінальному провадженні склад злочину нібито не може стосуватись конкретної фізичної особи, не зазначивши при цьому жодних мотивів, з яких він дійшов такого висновку. Також слідчий, цитуючи ч.2 ст.382 КК України, зазначив у своїй постанові формулювання, яке у вказаній статті взагалі відсутнє про те, що склад вказаного злочину нібито не стосується прав заявника та інтересів, які порушено наданням проти йому особисто (а не когось іншого) завідомо неправдивих показів. Тобто, всупереч вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить жодних обґрунтованих посилань на очевидні та достатні підстави вважати, що клопотання від 16.12.2020 року про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України. А також вказана постанова не містить жодного пояснення та обгрунтування, чому саме слідчий не прийняв до уваги наявний у справі висновок експертного дослідження №3-20/05 від 20.05.2020 року. Станом на 11.02.2021 року у кримінальному провадженні №0000113 як і раніше слідчі дії не проводяться, заходи щодо повного та всебічного розслідування не вживаються, обставини які мають значення для справи не з`ясовуються, особи, які потенційно причетні до злочину до відповідальності не притягнуті і навіть не допитані, нагляду за дотриманням законності у кримінальному провадженні з боку керівництва також не здійснюється. Таким чином, вказані обставини та бездіяльність слідчого у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що постанова слідчого СВ №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 19.12.2020 року, про відмову у залученні у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000113, спрямована виключно на позбавлення його (як єдиної особи, яка здатна здійснювати належний контроль за своєчасним проведенням слідчих та процесуальних дій, та забезпечити виконання завдань кримінального провадження) можливості брати участь у вказаному провадженні. Спрямована на позбавлення його можливості оскаржувати бездіяльність слідчого (наявність якої вже було доведено у судовому порядку) , та у подальшому закрити справу взагалі, без проведення повного та об`єктивного розслідування, що суперечить нормам КПК України, а отже така постанова підлягає скасуванню.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні пояснив, що постанова слідчого від 19 грудня 2020 року. Якою відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000113 за ч. 2 ст.384 КК України є законною та обґрунтованою. Злочин, передбачений ч.2 ст.384 КК України меже бути вчинений лише проти правосуддя. А тому ОСОБА_3 , як фізична особа, не може бути потерпілим у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні було встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000113 від 26.11.2020 року за ч. 2 ст.384 КК України за заявою ОСОБА_3 .

18.12.2020 року до СВ відділення поліції №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області із клопотанням про залучення у якості потерпілого у даному кримінальному провадженні звернувся ОСОБА_3 , посилаючись на те, що йому було завдано моральну та майнову шкоду, яка полягала у завданні шкоди його професійній та діловій репутації.

Постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 19 грудня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000113 від 26.11.2020 було відмовлено. Своє рішення слідчий обґрунтував тим, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України є інтереси правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальному провадженні. Тобто, даний злочин меже бути скоєно лише проти правосуддя, а не конкретної фізичної особи.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ №1 Чернігівського районного управління поліції в Чернігівській області про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000113 від 26.11.2020 року задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, серед якого рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою (. п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Надаючи оцінку на предмет обґрунтованості постанови слідчого про відмову у визнані потерпілим суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. (ч. 2 ст.55 КПК України)

Положеннями частини п`ятої вказаної норми передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 384 КК України передбачена відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Отже, об`єктом злочину, передбаченого статтею 384 КК України, є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі. Суспільна небезпечність цього злочину полягає в тому, що він порушує нормальну діяльність органів дізнання, досудового слідства і суду щодо виявлення та дослідження фактів і обставин, які мають значення для об`єктивного, повного та всебічного розслідування і розгляду кримінальних та цивільних справ, перешкоджає встановленню істини та постановленню правосудного судового акта.

При цьому, саме по собі звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення не є визначальним для вирішення питання про визнання особи потерпілою.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Посилання ОСОБА_3 на те, що йому завдана моральна та майнова шкода не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки у даному кримінальному провадженні фізична особа не може бути потерпілим, так як злочин, передбачений ч.1ст.384 КК України, полягає в тому, що він завдає шкоди нормальній діяльності органів дізнання, досудового слідства та суду, а не фізичній особі.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 303, 304, 306-307 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ №1 Чернігівського районного управління поліції в Чернігівській області про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000113 від 26.11.2020 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя