Справа 756/2561/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2614/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

27 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузії, громадянина Грузії, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Зараховано в якості відбутого за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , починаючи з 30.12.2020 року і до 15.03.2021 року, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на Аветісіані Давіта наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 30.12.2020 року, близько 15:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , де побачив транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Audi», моделі «Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , та в цей час у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, ОСОБА_7 підійшовши до вказаного транспортного засобу, який належить ОСОБА_10 та переконавшись, що двері автомобіля не зачинені на замок, при цьому усвідомлюючи, що не має права проникнення до салону автомобіля, відчинив праві задні двері автомобіля, тим самим проник у нього. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , з заднього сидіння автомобіля взяв сумку марки «TRUSSARDI JEANS 45-71B053A», коричневого кольору з штучної шкіри, вартістю 354,00 грн з урахуванням зносу, в якій знаходився TV-тюнер моделі «Sky Gate HD», серійний номер 110382IL0082 разом з пультом, вартістю 470,00 грн з урахування зносу, які належать ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_7 , зник з місця вчинення злочину, тим самим виконав всі дії для доведення злочину до кінця.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі 824 грн 00 коп.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задовлення апеляційної скарги, думку прокурора, якапідтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав винним себе у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги прокурора, виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 3ст. 185 КК України, суд дотримався вказаних вимог закону.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Також судом враховано наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкода фактично відшкодована шляхом повернення потерпілому вилученого у ОСОБА_7 майна та те, що потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру. Також суд взяв до уваги наведені відомості про особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав, раніше не був засудженим, одружений, та те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину. Також суд першої інстанції врахував той факт, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Києві.
Крім того, судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, і дійшов до обгрунтованого висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки та відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 поклав обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не знаходить, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя