УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2021 Справа №607/6061/21 Провадження №1-кс/607/ 1994 /2021 м.Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Тернопільської міської ради ОСОБА_4 , представника Комунального підприємства «Тернопільводоканал» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002426 від 18.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.382, ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2021 слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002426 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.382, ч.1 ст.366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.04.2021 клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002426 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.382, ч.1 ст.366 КК України повернуто прокурору Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.
16.04.2021 прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002426 від 18.12.2020 подано клопотання про накладення арешту на : земельну ділянку за адресою: м.Тернопіль, вул.Новий Світ, загальною площею 0,10 га за координатами: (X: №1 - 5 484 572,756; №2 - 5 484 564,848; №3 - 5 484 553, 845; №4 - 5 484 548, 590; №5 -5 484 541, 062; №6 - 5 484 528, 146; № 7 - 5 484 548, 262; №8 - 5 484 546, 239; №9 -5 484 553,659; № 1 - 5 484 572, 756) та ( Y: № 1 - 2 233 786, 877; №2 - 2 233 795,166; №3 - 2 233 780, 879; №4 - 2 233 780,386; № 5 - 2 233 784,142; №6- 2 233 765, 390; №7 - 2 233 753,126; №8 - 2 233 748, 558; №9 - 2 233 745,115; №1 - 2 233 786,877); земельну ділянку за адресою: м.Тернопіль, вул. Новий Світ, загальною площею 0,10 га за координатами: (X: №1 - 5 484 590, 917; №2 - 5 484 572,756; №3 - 5 484 553, 659; №4 - 5 484 575, 547; №1- 5 484 590, 917) та ( Y: №1 - 2 233 768, 306; №2 - 2 233 786,877; №3- 2 233 745,115; №4 - 2 233 734,960; №1 - 2 233 768, 306); земельну ділянку за адресою: м. Тернопіль, вул. Новий Світ, загальною площею 0,10 га за координатами : (X: №1 - 5 484 568, 904; №2 - 5 484 554,249; №3 - 5 484 571, 990; №4 - 5 484 576, 986; №5 - 5 484 579, 000; №6 - 5 484 596, 315; № 7 - 5 484 573, 443; №1 - 5 484 568, 904) та (Y: №1 -2 233 732, 521; №2 - 2 233 699,460; №3 - 2 233 691, 970; №4 - 2 233 689,657; № 5 -2 233 691,000; №6- 2 233 719, 859; №7 - 2 233 730,425; №1 - 2 233 732,521); земельну ділянку за адресою: м.Тернопіль, вул.Новий Світ, загальною площею 0,10 га за координатами : (X: №1 - 5 484 541, 062; №2 - 5 484 510,172; №3 - 5 484 501,582; №4 - 5 484 504,157; №5 - 5 484 510,530; №6 - 5 484 528,146; №1 - 5 484 541,062) та (Y: №1 -2 233 784,142; №2 - 2 233 814,927; №3 - 2 233 806,934; №4 - 2 233 791,324; № 5 - 2 233 778,372; №6 - 2 233 765, 390; №1 - 2 233 784,142); земельну ділянку за адресою: м.Тернопіль, вул. Новий Світ, загальною площею 0,10 га за координатами : (X: №1 - 5 484 544,135; №2 - 5 484 539,254; №3 - 5 484 528, 698; №4 - 5 484 531,534; №5 - 5 484 554, 249; №6 - 5 484 568, 904; №1 - 5 484 544, 135) та (Y: №1 - 2 233 744,022; №2 - 2 233 732, 434; №3 - 2 233 709, 394; №4 - 2 233 708,883; № 5 - 2 233 699,460; №6-2 233 732, 521; № 1- 2 233 744, 022); земельну ділянку за адресою: м.Тернопіль, вул.Новий Світ, загальною площею 0,10 га за координатами : (X: №1 - 5 484 590,917; №2 - 5 484 575,547; №3 - 5 484 573, 443; №4 - 5 484 596, 315; №5 - 5 484 606,000; №6 - 5 484 614,168; №1 - 5 484 590,917) та (Y: №1 -2 233 768, 306; №2 - 2 233 734,960; №3 - 2 233 730,425; №4 - 2 233 719,859; № 5 - 2 233 736,000; №6 - 2 233 744,532; №1 - 2 233 768,306), шляхом заборони відчуження вказаних земельних ділянок, зокрема, шляхом продажу на прилюдних торгах та розпорядження даним майном, з метою забезпечення збереження речового доказу, а також виконання рішення №500/642/20 Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002426 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 382, ч.1 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на адресу СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшло колективне звернення мешканців м.Тернополя за фактом невиконання посадовими особами Тернопільської міської ради рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/642/20 від 18.05.2020 щодо виділення їм земельних ділянок на території м.Тернополя. Відомості про даний факт 18.12.2020 внесено до ЄРДР за №0002426 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено факт можливого внесення завідомо неправдивих відомостей посадовими особами Тернопільської міської ради в рішення сесії Тернопільської міської ради №8/2/135 від 18.12.2020 щодо виділення земельних ділянок на території м. Тернополя. Відомості про даний факт 02.02.2021 внесено до ЄРДР за №0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

03.02.2021 ці кримінальні провадження процесуальним керівником прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 об`єднано в одне та присвоєно єдиний №0002426.

Прокурор у клопотанні зазначає, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як громадяни України, які, відповідно до положень ч.1 ст.116, п. «Г» ч.1 ст.121 ЗК України, мають право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах не більше 0,10 гектара, з метою реалізації свого права неодноразово зверталися до органу місцевого самоврядування Тернопільської міської ради із клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному, за адресою: м.Тернопіль, вул. Новий Світ, для будівництва і обслуговування жилого будинку,

Відповідно до статті 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ст. 116 Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

П. "Г" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Окрім цього, прокурор зазначає, що вони є учасниками бойових дій та відповідно до п. 14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», мають право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Однак, під час сесій Тернопільської міської ради, депутати вказаної ради, які відповідно до ст. 141 Конституції України, входять до складу Тернопільської міської ради, будучи присутніми на сесіях, жодного разу не брали участі в голосуваннях по питанню надання нам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га, кожному, за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що депутатами Тернопільської міської ради не прийнято рішення, у якому було б вказано, у чому саме полягала невідповідність місця розташування земельних ділянок вимогам законів генеральному плану населеного пункту, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, у липні 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просили визнати протиправними дії Тернопільської міської ради щодо ненадання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; та зобов`язати Тернопільську міську раду повторно розглянути клопотання від 25.02.2019 та 26.02.2019 про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі №500/1528/19 позов задоволено, визнано протиправними дії Тернопільської міської ради, що виразилися у неналежному розгляді на 33-ій сесії 7-го скликання, що відбулась 05.04.2019, проекту рішення «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,10 га за адресою: м. Тернопіль вул. Новий Світ (гр. ОСОБА_7 та інші)». Цим же рішенням зобов`язано Раду на своєму черговому засіданні розглянути клопотання від 25 лютого 2019 року та 26 лютого 2019 року про надання дозволу ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою. Суд також встановив судовий контроль за виконанням рішення в даній адміністративній справі шляхом зобов`язання Ради подати у місячний строк після набрання рішення суду законної сили подати звіт про виконання судового рішення.

Вищезазначене рішення суду Тернопільською міською радою оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та, відповідно до рішення від 09.10.2019 апеляційну скаргу Тернопільської міської ради задоволено частково та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 500/1528/19 змінено, замінивши у третьому абзаці його резолютивної частини слова «та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою» словами «та прийняти рішення у відповідності до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України». У решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі №500/1528/19 залишено без змін.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У подальшому Тернопільською міською радою 07.02.2020 прийнято рішення № 7/46/67 про відмову у наданні ОСОБА_7 , ОСОБА_15 ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

У зв`язку із відмовою, у березні 2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просили визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської міської ради № 7/46/67 від 07.02.2020 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 )» та зобов`язати Тернопільську міську раду прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №500/642/20 позов задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 07.02.2020 № 7/46/67 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га за адресою вул. Новий Світ (Гуку А.Б. та інші)», а також зобов`язано Тернопільську міську раду на своєму черговому засіданні розглянути звернення про надання дозволу ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі №500/642/20 вищезазначене рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 залишено без змін.

31.08.2020 Тернопільська міська рада подала до суду заяву про відстрочення виконання рішення суду до 29.07.2021. Згідно з ухвалою відстрочення виконання рішення, яку ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 №500/642/20 задоволено частково та відстрочено виконання рішення суду з 30.09.2020 до закінчення наступної сесії Тернопільської міської ради.

Як зазначила прокурор, наступна сесія Тернопільської міської ради відбулася 18.11.2020 та 27.11.2020. 18.12.2020 відповідно до рішення Тернопільської міської ради № 8/2/135, за яке проголосував 41 депутат, розглянуто зміст рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 №500/642/20, що набрало законної сили 29.07.2020, та з урахуванням рішення Тернопільської міської ради від 29.05.2020 №7/50/143 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Новий Світ комунальному підприємству «Тернопільводоканал», висновків постійної комісії Тернопільської міської ради з питань містобудування, Тернопільська міська рада вирішила: 1. Дати дозвіл громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність площею до 0,10 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд за адресою вул. Новий Світ, згідно з додатком ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ). 2. Враховуючи те, що рішенням Тернопільської міської ради від 29.05.2020р., №7/50/143 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Новий Світ комунальному підприємству «Тернопільводоканал» Тернопільською міською радою вже дано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування площею до 0,4100 га за вказаним місцем розташування вул. Новий Світ комунальному підприємству «Тернопільводоканал» для виробничих потреб, пункт 1 даного рішення вважати таким, що втратив чинність.

Відповідно до листа Тернопільської міської ради, яким надано роз`яснення вищевказаного рішення сесії № 8/2/135, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фактично відмовлено у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність площею до 0,10 га.

Разом з тим, як зазначає прокурор, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки надано комунальному підприємству «Тернопільводоканал» Тернопільської міської ради.

Таким чином, прокурор вважає достатніми підстави вважати, що вказані земельні ділянки, про відведення яких безоплатно у власність зверталися до органу місцевого самоврядування ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та щодо яких відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду 18.05 2020 у справі № 500/642/20 Тернопільською міською радою має бути надано дозвіл вищевказаним громадянам на складання проекту землеустрою щодо відведення, можуть бути незаконно передані іншій особі, зокрема, комунальному підприємству «Тернопільводоканал» Тернопільської міської ради, яким станом на даний час виготовляється проектна документація на спірну земельну ділянку.

У зв`язку з викладеним прокурор у клопотанні, з посиланням на положення ст.ст.98, 170 КПК України, ставить питання про накладення арешту на вказані у клопотанні земельні ділянки з метою забезпечення цілісності речових доказів та виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №500/642/20, а також вказуючи, що незастосування заходів щодо заборони розпорядження та відчуження з боку інших осіб даних об`єктів нерухомого майна, може призвести до вчинення дій щодо незаконної передачі та відчуження вищезазначених земельних ділянок, тоді як невжиття такого заходу, на думку прокурора, негативно впливатиме на дослідження усіх обставин вчинення даних кримінальних правопорушень, і в свою чергу на повноту та всебічність розслідування кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник Тернопільської міської ради ОСОБА_21 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив, зазначаючи про його необґрунтованість. Посилаючись на положення ст.79-1 Земельного кодексу України, зазначив, що вказані ділянки не є сформованими земельними ділянками у встановленому законом порядку із визначенням площі, меж та внесенням інформації про такі до Державного земельного кадастру, відтак, не відповідають критеріям речових доказів, передбаченим статтею 98 КПК України. Також просив врахувати, що питання про накладення арешту на спірні земельні ділянки вже було предметом судового розгляду, за наслідками якого слідчим суддею було відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання слідчого у даному кримінальному провадженні.

Представник КП «Тернопільводоканал» ОСОБА_5 також заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на невідповідність вказаних у клопотанні ділянок як об`єктів цивільних прав в розумінні встановлених земельним законодавством вимог, а відтак, і невідповідність критеріям речових доказів відповідно до ст.98 КПК України. Крім того, просив врахувати, що на земельній ділянці, щодо якої КП «Тернопільводоканал» Тернопільською міською радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування, розташовані водогони, використання яких є необхідним не лише для забезпечення виробничих потреб КП «Тернопільводоканал», але й потреб міста.

Заслухавши доводи прокурора на підтримання вимог поданого клопотання, заперечення щодо клопотання прокурора представників Тернопільської міської ради та Комунального підприємства «Тернопільводоканал», дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002426 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 382, ч. 1 ст.366 КК України.

Згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 у справі №500/642/20 позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 07.02.2020 № 7/46/67 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,10 га за адресою вул.Новий Світ (гр. ОСОБА_7 та інші)". Цим же рішенням зобов`язано Тернопільську міську раду на своєму черговому засіданні розглянути звернення про надання дозволу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею до 0,10 га кожному, за адресою: м.Тернопіль, вул. Новий Світ, для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, та прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою.
У внесеному до суду клопотанні прокурор ставить питання про накладення арешту на шість земельних ділянок, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Новий Світ, загальною площею 0,10 га за відповідними координатами, перелік яких наведено прокурором у клопотанні, посилаючись на те, що вказані у клопотанні земельні ділянки мають доказове значення у кримінальному провадженні, а відтак, з метою забезпечення цілісності речових доказів та виконання рішення №500/642/20 Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.05.2020, виникла необхідність у накладенні арешту на дане майно. На думку прокурора, незастосування заходів щодо заборони розпорядження та відчуження даних об`єктів нерухомого майна з боку інших осіб може призвести до вчинення дій щодо незаконної передачі та відчуження вищезазначених земельних ділянок, що негативно вплине на дослідження усіх обставин вчинення даних кримінальних правопорушень.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення : збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, клопотання прокурора в контексті мотивування необхідності накладення арешту на майно є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та документами.

Так, за змістом ч.ч.1, 4, 9 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Втім, до клопотання не додано належного документу про сформування зазначених у клопотанні земельних ділянок як об`єктів цивільних прав відповідно до положень статті 79 -1 Земельного кодексу України з підтвердженням державної реєстрації у державному земельному кадастрі.Отже, не має підстав вважати, що прокурор покликається на належне нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, оскільки таке не підтверджено належним документом.

Відомості того, що земельні ділянки зберегли на собі сліди злочинів, які розслідуються в рамках кримінального провадження №0002426 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 382, ч. 1 ст.366 КК України, також відсутні. За таких обставин посилання у клопотанні прокурора про арешт майна як на форму забезпечення збереження речових доказів не грунтуються на вимогах закону.

Водночас, надані слідчому судді матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні та диспозиції статтей, за якими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002426 від 18.12.2020, не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що земельні ділянки, які є предметом арешту, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зокрема можуть бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.

Так, згідно диспозицій ст.366 та ст.382 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002426 від 18.12.2020, кримінальна відповідальність за вказаними нормами кримінального закону, передбачена за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, а також за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
З наведеного вбачається, що предметом злочинів у даному випадку є саме офіційні документи, судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), але в жодному разі не земельні ділянки, про арешт яких ставиться питання прокурором у клопотанні.
Також слідчим суддею встановлена відсутність в матеріалах доданих до клопотання постанови слідчого про визнання земельних ділянок речовим доказом в даному кримінальному провадженні, що у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, свідчить про безпідставність доводів клопотання щодо необхідності накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, слідчий суддя вважає, що відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документу, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу, та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та дійти висновку про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділені правом самостійного визначення підстав, передбачених ст.98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
На переконання слідчого судді, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, оскільки обґрунтував необхідність накладення арешту на нерухоме майно необхідністю його збереження як речового доказу, у той час як матеріали справи не містять процесуального рішення слідчого при визнання такого майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, на момент розгляду клопотання, у кримінальному провадженні №0002426 від 18.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 382, ч. 1 ст.366 КК України, в межах якого подано клопотання про арешт майна, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

На думку слідчого судді, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільців майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тобто втручання у права власника земельних ділянок в даному випадку не відповідає вимогам законності і може розцінюватися як свавільне.

За таких обставин, ініціювання прокурором питання про накладення арешту на вказане майно не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, судвідмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Вирішуючи питання щодо арешту майна, слідчий суддя враховує сталу прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому, втручання є виправданим, у випадку, якщо воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

З аналізу клопотання прокурора, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені в клопотанні, не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання прокурором вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту, передбачених ст. 170 КПК України підстав та мети накладення арешту, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного, клопотання прокурора про арешт майна слід визнати необґрунтованим і в його задоволенні відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий судця, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002426 від 18.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.382, ч.1 ст.366 КК України, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1