ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1556/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/808/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: про звільнення від покарання або від подальшого
його відбування за хворобою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 липня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні заяви про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, Тавушського району, с. Айгедзор, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2013 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_8 .
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою звільнити від подальшого відбування покарання ОСОБА_8 за хворобою.
Просить зобов`язати ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» провести медичне обстеження засудженого ОСОБА_8 спеціальною лікарською комісією із наданням висновку, який відповідатиме вимогам Наказу Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року.
Витребувати з ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» особову справу, медичну картку та медично-облікову документацію засудженого ОСОБА_8 .
Вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали.
Зазначає, що Наказом МОЗ України №1348/5/572 від 15.08.2014 року «Про затвердження порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (далі Наказ) затверджено перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
З урахуванням результатів медичного огляду засудженого комісія негайно складає висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Під час судового розгляду лікар закладу, в якому засуджений відбуває покарання, пояснив, що заклад не має можливості та фінансування на лікування засудженого.
Вказане твердження представника закладу та факт неможливості надати необхідну медичну допомогу ОСОБА_8 , разом з позицією суду, висловленою у формі відмови у задоволенні клопотання суперечить приписам ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_8 під час відбування покарання захворів на туберкульозний коксит головки правої кістки з хронічно вираженим больовим синдромом, обмеженням функції ходи І ступеню.
Вказане захворювання відповідно до Переліку є хворобою, яка є підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Вимоги, викладені у Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі щодо складання медичного висновку та направлення до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання установою виконання покарання не виконані. Медичне обстеження ОСОБА_8 лікарською консультативною комісією не проведено, однак лише ЛКК компетентна зробити висновок щодо наявності чи відсутності хвороби, що підпадає під Перелік.
В межах розгляду питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою по суті апелянт вважає, що судом не було задоволено його клопотання про проведення медичного обстеження ОСОБА_8 із залученням лікарів-спеціалістів для надання висновку, який відповідатиме вимогам Наказу МОЗ України №1348/5/572 від 15 серпня 2014 року.
Вказане, на думку апелянта, унеможливило вирішення питання в суді першої інстанції відповідно до приписів чинного законодавства та є протиправним обмеженням доступу до правосуддя, порушення прав засудженого за забезпечення особистої безпеки та підтримання здоров`я.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що всі позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Засуджений ОСОБА_8 завчасно 09.08.2021 року, під особистий підпис отримав всі процесуальні документи апеляційного суду, в яких зазначена дата, час та місце апеляційного розгляду. Клопотання про особисту участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, на адресу суду не подавав, а відтак апеляційний розгляд відповідно до положень ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України здійснюється за відсутності засудженого.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має враховувати не тільки відомості про хворобу засудженого, а і тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 "Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі".
Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України, подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі затвердженим Наказ Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, зокрема п. 1,6 розділу VI, визначено, що за наявності у засудженого ознак хвороби, визначеної Переліком хвороб, лікуючий лікар невідкладно складає медичний висновок, який погоджує завідувач відповідного закладу охорони здоров`я ДКВС.
Завідувач закладу охорони здоров`я спільно з лікуючим лікарем забезпечують направлення хворого засудженого, а також необхідної медичної документації на найближче засідання лікарсько-консультативної комісії.
З урахуванням результатів особистого медичного огляду хворого засудженого, вивчення даних медичної облікової документації щодо обстеження, лікування, надання рекомендацій тощо лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 14 до цього Порядку (далі - висновок щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб).
Тобто підставою для медичного огляду засудженого ЛКК з метою підготовки та подання до суду для вирішення питання про звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою, є медичний висновок лікуючого лікаря у разі встановлення лікарем ознак хвороби, визначеної Переліком.
Матеріали провадження свідчать про те, що медичне обстеження ОСОБА_8 було проведено і згідно з наявною у матеріалах провадження медичної довідки начальника лікарні ОСОБА_9 заключний діагноз засудженого не підпадає під Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Зазначені обставини підтвердив, як видно із технічного запису судового засідання та ухвали суду, і лікар установи, в якій наразі засуджений перебуває на стаціонарному лікуванні від туберкульозу легенів.
Лікар пояснив, що засуджений отримує необхідне лікування від туберкульозу у спеціалізованій установі виконання покарань, проте не завжди дотримується режиму лікування. Стан його здоров`я стабільний, не перешкоджає подальшому відбуванню покарання і загрози для його життя не має. Установою замовлені ліки для лікування гепатиту, після надходження яких засуджений буде отримувати лікування і від цієї хвороби. Вказав, що захворювання засудженого не підпадає під Перелік.
Жодного доказу того, що засуджений чи захисник, не погоджуючись з висновком лікаря щодо встановлення заключного діагнозу, зверталися із заявами про проведення особистого медичного огляду ЛКК, проте отримали безпідставну відмову, матеріали провадження не містять. Відсутні докази і того, що стороною захисту в установленому порядку оскаржувалася бездіяльність посадових осіб з питання проведення огляду засудженого ЛКК.
Призначення проведення медичного огляду засудженого ЛКК в межах розгляду його клопотання за ст. 84 КК України не є обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд у повній мірі з`ясував обставини, що стосуються стану здоров`я засудженого на підставі тих матеріалів, які були надані сторонами провадження, з яких видно, що на теперішній час у ОСОБА_8 виявлене захворювання, яке не підпадає під Перелік, і стан його здоров`я не перешкоджає подальшому відбуванню покарання.
Даних, які б свідчили про те, що під час відбуття покарання хвороба засудженого внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань, матеріали провадження не містять , а тому апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини , надав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку, що захворювання засудженого не є підставою для його звільнення від відбування покарання за хворобою.

Доводи апеляційної скарги такі обставини не спростовують.
Посилання захисника на тяжкість захворювання засудженого не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки наявність хвороби згідно положень ч. 2 ст. 84 КК України сама по собі не є обов`язковою підставою для звільнення від відбування покарання.
Твердження захисника про те, що медична допомога, яка надається засудженому в умовах установи відбування покарання не може вважатися адекватною та належною, носить характер припущенняза відсутності документальних свідчень про те, що якість надання медичної допомоги засудженому не відповідає нормам та стандартам надання медичної допомоги особі, яка відбуває покарання в установі виконання покарання.
Клопотання захисника висловлене в апеляційній скарзі про зобов`язання установи провести медичне обстеження ЛКК з наданням висновку та витребування медичної справи та медичної облікової документації засудженого колегією суддів залишено без задоволення, оскільки воно не обґрунтоване апелянтом відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України.
Апеляційний суд не має процесуальних повноважень збирати докази, в порушення принципів диспозитивності та змагальності, вимог ч.3 ст. 404 КПК. З технічного запису судового засідання видно, що під час судового розгляду відповідне клопотання захисником не було заявлено, воно не було предметом розгляду суду першої інстанції. Предметом оскарження у цьому провадженні не є бездіяльність ЛКК установи щодо не проведення обстеження. Призначення медичного обстеження в межах розгляду питання за ч. 2 ст. 84 КК України не є обов`язком суду.
Апелянтом не ставилося питання про призначення судово-медичної експертизи з метою усунення сумнівів щодо правильності висновку лікаря щодо встановленого засудженому діагнозу.
У разі погіршення стану здоров`я засудженого він, або його захисник, мають право звернутись до установи відбування покарання з клопотанням про проведення комісійного медичного обстеження, за результатами якого ініціювати питання про підготовку та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання на підставі ст. 84 КК України.
Підставно враховані судом першої інстанції і відомості щодо особи засудженого, його поведінки протягом строку відбування покарання, тяжкість скоєного злочину.
ОСОБА_8 відбуває покарання у виді 13 років позбавлення волі за скоєння особливо тяжкого злочину за вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 348 КК України.
Початок строку відбуття покарання 02 квітня 2014 року. Кінець строку 21 квітня 2023 року.
Адміністрацією ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» засуджений характеризується посередньо, за час відбування покарання заохочень не має, проте 46 разів на нього накладалися дисциплінарні стягнення, 6 з яких є діючими.
Отже, поведінка засудженого під час відбування покарання не була сумлінною.
Враховуючи, встановлені судом першої інстанції обставини, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, згідно з якими хвороба засудженого не підпадає під Перелік, стан здоров`я засудженого не перешкоджає подальшому відбуванню ним покарання, а також те, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення сукупності злочинів, в т. ч. особливо тяжкого злочину, а також даних про особу засудженого в цілому, відомості про поведінку ОСОБА_8 , яка за весь час відбування покарання не була сумлінною, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про звільнення від відбування покарання за хворобою.
Суд повно і всебічно дослідив матеріали справи , доводи про неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження.
Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали чи її зміни не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 липня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні заяви про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4