Справа №760/6789/16-к Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/366/2021 Суддя в ІІ-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференцзв`язку з Сумським СІЗО ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002043 від 22.02.2016 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, проживаючого в АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, не одруженого, дітей немає, раніше судимого, останній раз: 17.08.2018 року Каховським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироками Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08.06.2015р. та Каховського міського суду Херсонської області від 17.08.2018р. більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, визначено остаточне покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання за даним вироком покарання відбуті повністю за попрередніми вироками.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 24.12.2015р. зараховано ОСОБА_9 строк затримання та попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 22.02.2016р. по 22.02.2018р. включно.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, не одруженого, дітей немає, раніше судимого, останній раз :

- 27.02.2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 390 КК України до 2 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 24.12.2015 року зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строк затримання та попереднього ув`язнення з 22.02.2016 року по 10.03.2016 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди обопільно;
вирішене питання про речові докази.

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, за попередньою змовою з ОСОБА_11 на відкрите викрадення чужого майна, повторно, 22.02.2016 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, перебуваючи біля кіоску швидкого харчування, розташованого поблизу центрального входу до залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський», що розташований за адресою: м. Київ, Вокзальна площа, 1, шляхом застосування погрози насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 в сумі 1530 гривень та мобільним телефоном вартістю 1560 гривень, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 3110 гривень.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання. Захисник звернув увагу на те, що на момент розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 захворів на тяжку хворобу, яку отримав в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: закритий перелом обох лобкових та сідничних кісток по типу «метелика», закритий уламковий перелом дна правої кульшової впадини з центральним вивихом гомілки правого стегна, закритий перелом крила правої здухвинної кістки з переходом на тіло та закритий уламковий перелом зовнішньої та внутрішньої кісток правої гомілки зі зміщенням. Вказані захворювання підтверджуються медичною документацією хворого ОСОБА_7 . Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернув увагу на те, що жодних тяжких наслідків даним злочином не заподіяно, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро кається у вчиненому. У зв`язку з вище викладеним захисник просив вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 11.03.2020 року змінити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.
Вислухавши пояснення:

обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи, просив її задовольнити,

думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги,

дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених в сукупності та наведених у вироку доказах.
Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд урахував усі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , наявність обставини, що пом`якшує покарання тапризначив покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та досягненню мети, передбаченої ст. 50 ч.2 КК України. Підстав для призначення більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає та не ставиться питання про це і в апеляційній скарзі захисника.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання на підставі ч.2 ст.84 КК України, то вони, на думку колегії суддів, не грунтуються на вимогах законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців. Вказаний вирок не набрав законної сили, оскільки оскаржений захисником ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції.

З матеріалів, долучених захисником до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_7 внаслідок дорожньо транспортної пригоди отримав ряд тілесних ушкоджень. Однак, підстав вважати те, що наявні у обвинуваченого ОСОБА_7 захворювання перешкоджають йому відбувати покарання, на думку колегії суддів, не встановлено.

Із урахуванням даних про особу обвинуваченого, характеру вчиненого злочину та характеру наявних у ОСОБА_7 захворювань, колегія суддів не знаходить підстав щодо застосування до обвинуваченого положень ч.2 ст. 84 КК України.

Враховуючи викладене, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4