Номер провадження: 11-кп/813/1915/21
Номер справи місцевого суду: 522/5511/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 14.01.2020 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2021 року, постановленої під час судового розгляду кримінального провадження, було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 02.10.2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 14.01.2020 року.
Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, а саме переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати з огляду на особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів в інших кримінальних провадженнях, не працевлаштований, не одружений, місця реєстрації в Україні не має, що у сукупності свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків.
Вимоги апеляційної скарги
Не погоджуючись з оскарженою ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси скасувати, та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відсутні вагомі докази на обґрунтування повідомленого обвинувачення відносно нього; суддею районного суду не враховано даних про особу обвинуваченого; ризики, заявлені прокурором відсутні.
В судове засідання апеляційного суду прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не з`явився, причини неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які вважали за можливе розглянути справу за відсутності прокурора, враховуючи його належне повідомлення про день та час розгляду справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності прокурора.

Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до 2 абзацу частини 3 статті 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, не зменшились.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, який обумовлений тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки він не одружений, не має утриманців та постійного місця роботи.
Крім того, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 а також того, що йому відомі особи потерпілої та свідків апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування, однак під впливом обвинуваченого можуть змінити показання під час судового розгляду, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміновані дії ОСОБА_7 вчинив з іншою особою, обвинувачений може незаконно впливати й на цю особу.
Апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності у інших кримінальних провадженнях, що підтверджує наявність ризику вчинення обвинуваченим іншого злочину та характеризує ОСОБА_7 як особу схильну до вчинення злочинів, а також свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказує на актуальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 стосовно того, що відсутні вагомі докази на обґрунтування повідомленого обвинувачення відносно нього з таких підстав.

Апеляційний суд звертає увагу, що Главою 27 КПК України встановлено порядок проведення підготовчого судового засідання, які дії та рішення має право та/обо повинен здійснити суд під час підготовки справи до розгляду та які питання вирішує в підготовчому судовому засіданні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Частиною другою статті 422-1 КПК України, якою встановлено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Системний аналіз зазначеної норми закону вказує на те, що під час перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями лише перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Виходячи з положень п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування запобіжного заходу дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання сторони обвинувачення та ухвалу суду щодо обрання запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак не встановлено підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом не було встановлено.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційним судом встановленого, що суд, при постановленні оскаржуваної ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не виконав вимоги ч.3 ст.183 КПК України та не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення апеляційним судом нової ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Визначаючи розмір застави, апеляційний суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, роль обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, наявність ризиків, та дійшов висновку, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 612 900 грн. зможе в повній мірі запобігти ризикам, встановлених судом, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, оскільки, на переконання апеляційного суду, саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом та такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у випадку її внесення, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді чи суду суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, скасувати ухвалу судді і постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 02.10.2021 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 612 900 (шістсот дванадцять тисяч дев`ятсот) гривень. Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_7 , по справі №522/5511/20.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, іншими обвинуваченими з обставин скоєння кримінального правопорушення;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали апеляційного суду становить до 02.10.2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4