Провадження № 1-кп/127/403/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 у м. Вінниці кримінальне провадження №0000180 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до затримання неофіційно працюючого будівельником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,
та по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого до затримання кур`єром у ТОВ «Нова пошта», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , за невстановлених обставин, переслідуючи мету незаконного збагачення, вступив у попередню змову із ОСОБА_7 .
У подальшому вищевказані особи, погрожуючи вчиненням насильства та заподіяння тілесних ушкоджень, висловили ОСОБА_9 вимогу виплати їм грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень у обмін на його безпеку.
Зокрема, 24.02.2021 близько 17.30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «Mazda 626», червоного кольору із державним номерним знаком НОМЕР_1 , взявши із собою спеціальні знаряддя, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме предмет, ззовні схожий на пістолет та предмет ззовні схожий на ніж, під`їхали на вулицю Лугова, що у місті Вінниця, де припаркувавши автомобіль неподалік зупинки громадського транспорту, зустрілися із ОСОБА_9 .
Під час розмови з останнім, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи відповідно до єдиного злочинного умислу, усвідомлюючи свої незаконні дії, маючи прямий умисел на незаконне позбавлення волі потерпілого та незаконне збагачення за його рахунок, висловили вимогу ОСОБА_9 сісти до їх автомобіля марки «Mazda 626», після чого разом виїхали за межі міста Вінниці у напрямку села Гавришівка Вінницького району Вінницької області, де протиправно створили зовнішні перешкоди вільного пересування потерпілого, з метою його залякування та подальшого збагачення за рахунок потерпілого.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, зупинившись неподалік села Гавришівка Вінницького району Вінницької області та вийшовши з автомобіля, почали висловлювати ОСОБА_9 вимогу сплати грошових коштів у розмірі 20 000,00 гривень в замін безпеки останнього. При цьому обвинувачені забороняли потерпілому залишати салон автомобіля, погрожували фізичною розправою у разі невиконання їх незаконних вимог щодо надання їм вказаної суми коштів у строк до 20.00 год. того ж дня, а саме погрожували нанесенням йому тяжких тілесних ушкоджень, демонструючи предмет, ззовні схожий на пістолет. Вказані погрози ОСОБА_9 сприйняв як реальні, тому погодився їм виплатити грошові кошти у сумі 1000,00 гривень
Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 разом направились автомобілем до банкомату за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 1, де потерпілий на вимогу обвинувачених зняв зі своєї банківської картки грошові кошти у сумі 1 000,00 гривень та віддав останнім.
Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжили незаконно утримувати ОСОБА_9 у їхньому автомобілі проти волі останнього приблизно до 20.30 год., погрожуючи фізичною розправою, здійснювали на потерпілого психологічний тиск, направлений на пригнічення його можливого опору, з метою вимагання решти грошових коштів у сумі 19 000,00 грн.
При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_10 повідомили потерпілому, що у разі відмови у передачі решти грошових коштів, вони вивезуть його у ліс та вчинять відносно останнього фізичну розправу із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого ними для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножа. Однак, під час початку руху вказаного автомобіля, відчинивши задні дверцята, ОСОБА_11 вибіг із вказаного автомобіля та покинув місце вчинення злочину.
Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишили місце події та розпорядилися грошовими коштами у сумі 1000,00 гривень на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріального збитку на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Пояснив суду, що потерпілого ОСОБА_9 він знав раніше до вказаних подій. Зокрема, раніше вони неодноразово часто відпочивали разом за рахунок коштів потерпілого, який добровільно їх надавав, а також іноді на його прохання добровільно позичав йому грошові кошти.
24.02.2021 він зателефонував завчасно на номер мобільного телефону потерпілого ОСОБА_9 та повідомив останнього, що вони приїдуть до нього на роботу, а тому він має їх чекати о 17.00 год. на зупинці громадського транспорту по вул. Луговій у м. Вінниці. У обумовлений час вони приїхали із ОСОБА_7 на автомобілі останнього на зупинку по вул. Луговій, де зустріли потерпілого і після привітання, запросили його до салону автомобіля на заднє сидіння. Після чого вони всі разом поїхали за межі міста по об`їзному шосе, де по дорозі з цікавості заїхали у аеропорт Гавришівка.
Після зупинки автомобіля, ОСОБА_5 вийшов з салону автомобіля у туалет, а ОСОБА_7 залишився біля потерпілого та висловив йому вимогу передання грошових коштів у сумі 20 000,00 грн. Коли ОСОБА_5 повернувся, вони сіли до салону автомобіля всі разом та поїхали далі у напрямку міста. Протягом руху автомобіля вони із ОСОБА_7 вже обоє продовжували вимагати у потерпілого вказану суму грошових коштів, при цьому погрожуючи йому фізичним насильством, зокрема тим, що вивезуть його у ліс.
Обвинувачений пояснив суду, що він із поведінки потерпілого, який плакав та просив його відпустити, усвідомлював, що їх погрози останній сприймає як реальні, а під час руху автомобіля, він не може залишити салон автомобіля.
Коли потерпілий повідомив їм, що він може зараз зняти 1 000,00 грн. зі свого банківського рахунку, вони відвезли його до найближчого банкомату, де ОСОБА_9 зняв 1 000,00 грн., передав їх ОСОБА_7 , після чого знову змусили його сісти до автомобіля. Після цього поїхали з ним до мікрорайону Бучми, де поспілкувавшись зі своїми знайомими, вирішили поїхати далі на вул. Щорса у м. Вінниці. Потерпілий весь цей час був у салоні автомобіля та просився відпустити його додому, однак обвинувачений заборонив йому залишати автомобіль.
Після зупинки на вул. Щорса, як пояснив обвинувачений ОСОБА_5 , коли він сів до автомобіля та сказав до ОСОБА_7 , що тепер вони точно поїдуть у ліс, потерпілий скориставшись невеликою швидкістю автомобіля у той момент, вискочив із салону та втік. Вони його не шукали та поїхали у своїх справах.
Виступаючи у судовому засіданні, ОСОБА_5 просив суд врахувати, що його родичами перераховано на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області грошові кошти у сумі 10 800,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_9 , оскільки останній відмовився добровільно отримувати від них будь-які кошти.
Обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що він щиро кається у вчиненому та пояснив, що отримавши покарання за минулим вироком, не зовсім зрозумів його наслідки, просив суворо його не карати та не позбавляти волі, давши йому іспитовий термін.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд врахувати, що його підзахисний щиро кається у вчиненому, повністю визнав вину, дав зізнавальні покази як на досудовому розслідування, так і в судовому засіданні, а його родичі, в рахунок відшкодування шкоди потерпілому, перерахували на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області кошти у сумі 10 800,00 грн. Також просив врахувати, що ОСОБА_5 в силу положень ст. 89 КК України є особою, яка раніше не судима. Відтак, просив суд застосувати до його підзахисного положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті та повністю збігаються з тими показами, які надав обвинувачений ОСОБА_5 .
Зокрема він пояснив суду, що потерпілого ОСОБА_9 він раніше особисто не знав.
Того дня, а саме 24.02.2021 року він домовився зі своїм товаришем ОСОБА_5 поїхати до його знайомого, яким виявився потерпілий ОСОБА_9 , з метою поцікавитись чи можна у нього позичити 20 000,00 грн., оскільки на той час йому самому потрібно було повернути борг у такій сумі.
На своєму автомобілі він із ОСОБА_5 під`їхали до зупинки громадського транспорту по вул. Луговій у м. Вінниці, де зустріли ОСОБА_9 та посадивши його до салону автомобіля, по окружному шосе поїхали за межі міста у напрямку аеропорту, що у с. Гавришівка. Приїхавши на місце, вони вийшли із автомобіля, а коли ОСОБА_5 відійшов у туалет, він висунув вимогу ОСОБА_9 до кінця дня позичити йому гроші у сумі 20 000,00 грн. Останній пояснив, що у нього коштів у вказаній сумі не має, після чого вони всі разом знову сіли до автомобіля, при чому ОСОБА_9 на заднє сидіння, а вони із ОСОБА_5 відповідно попереду.
Далі вони продовжили рух по об`їзному шосе у напрямку мікрорайону Малі Хутори у м. Вінниці. В цей час ОСОБА_5 почав вимагати від потерпілого негайно, але не пізніше ніж до 20.00 год. цього ж дня, передати їм 20 000,00 грн., інакше вони застосують до нього фізичну силу, зокрема погрожував завдати йому тілесних ушкоджень за допомогою ножа. ОСОБА_7 пояснив суду, що на той час в салоні його автомобіля дійсно був ніж, який згодом вилучили працівники поліції, однак він не пам`ятає чи діставав його ОСОБА_5 у присутності потерпілого.
В той же час, обвинувачений ОСОБА_7 визнав у судовому засіданні, що він також висував спільно із ОСОБА_5 вимоги потерпілому щодо передачі їм обумовленої суми грошових коштів саме до кінця дня. При цьому він демонстративно для потерпілого тримав у руках газовий пістолет, який на той час перебував у його автомобілі, а також погрожував потерпілому фізичним насильством щодо нього.
Обвинувачений визнав, що у цей час потерпілий просив їх відпустити його додому та плакав, тобто він усвідомлював, що їх погрози розправи над ним були сприйняті ОСОБА_9 як реальні. В той же час, вони із ОСОБА_5 , шляхом психологічного насильства та погроз, заборонили ОСОБА_9 без їх дозволу залишати салон автомобіля.
Після вказаних подій, потерпілий пояснив їм, що може зняти зі свого карткового рахунку через банкомат 1 000,00 грн. Тому вони завезли його до банкомату, де ОСОБА_9 знявши вказану суму, передав її обвинуваченому ОСОБА_7 . Взявши 1 000,00 грн., вони змусили потерпілого знову сісти до автомобіля та поїхали до мікрорайону Старе місто, де близько 20.30 год. зупинились неподалік станції шиномонтажу по вул. Щорса. Поспілкувавшись зі своїми знайомими, вони із ОСОБА_5 сіли до автомобіля та продовжили вимагати від ОСОБА_9 решту грошових коштів, при цьому ОСОБА_5 висловив пропозицію їхати до лісу аби там вирішити питання.
Після цього, ОСОБА_7 завів двигун автомобіля та рушив, а ОСОБА_9 раптово відкрив дверцята та вискочив з автомобіля під час руху і втік у невідомому напрямку. Обвинувачений ОСОБА_7 визнав, що після цього вони рушили автомобілем у тому напрямку, куди побіг потерпілий, але заперечив, що в даний час у них була мета знайти останнього.
Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо його не карати та врахувати, що його родичами відшкодовано потерпілому шкоду у розмірі 500,00 доларів США.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив суд при призначенні покарання його підзахисному врахувати, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, щиро кається у скоєному та відшкодував потерпілому шкоду. Відтак, просив суд призначити покарання з іспитовим строком.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 повідомив суду, що обох обвинувачених він знав раніше до вказаних подій, оскільки вони всі разом проживають у одному мікрорайоні м. Вінниці. Однак саме із обвинуваченим ОСОБА_5 він був знайомий особисто, крім того останній знав номер його мобільного телефону та міг йому телефонувати. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_5 до вказаних подій неодноразово чинив на нього психологічний тиск, вимагаючи грошові кошти, чим примушував потерпілого брати банківські кредити, за які він в подальшому сам розраховувався, а готівку забирав ОСОБА_5 та використовував її на власний розсуд. При цьому ОСОБА_5 , здійснюючи психологічний тиск, забороняв потерпілому розповідати про ці обставини його близьким та родичам. Беручи до уваги зазначені обставини, потерпілий намагався уникати зустрічей із обвинуваченим, обмеживши своє пересування у вільний від роботи час в межах мікрорайону, де вони проживали.
24.02.2021 до нього зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_5 , який раніше знав де він працює, та повідомив, що він його чекає біля роботи на зупинці по вул. Луговій у м. Вінниці. Коли потерпілий вийшов на зупинку, обвинувачені посадили його на заднє сидіння салону свого автомобіля та поїхали за межі м. Вінниці по об`їзному шосе у напрямку с. Гавришівка. Там обвинувачені зупинили автомобіль й вони вийшли із його салону. В цей час ОСОБА_7 повідомив потерпілому, що у нього виникли фінансові труднощі із поверненням своїх боргів, а тому йому необхідно, аби ОСОБА_9 позичив йому грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. У відповідь потерпілий повідомив про відсутність у нього коштів у такій сумі, пообіцявши за можливості попитати у своїх знайомих чи не погодиться хтось позичити таку суму ОСОБА_7 , після чого вони всі разом знову сіли до салону автомобіля.
В подальшому, під час перебування в салоні автомобіля, ОСОБА_5 перепитав у потерпілого чи була у них розмова із ОСОБА_7 з приводу коштів, а отримавши ствердну відповідь, висунув вимогу передачі вказаної суми грошових коштів до 20.00 год. цього ж дня. При цьому, обвинувачені заборонили потерпілому залишати салон автомобіля, поки він не знайде гроші, дозволивши йому з цією метою лише телефонувати знайомим.
Потерпілий повідомив суду, що вимоги про передачу грошових коштів у вказаному розмірі йому висловлювали обоє обвинувачених. При цьому ОСОБА_5 погрожував йому фізичною розправою, а саме казав, що вони його вивезуть у ліс і заріжуть. В цей час, потерпілий бачив в руках у ОСОБА_7 предмет, схожий на пістолет, в якому обвинувачений відкрито та демонстративно для ОСОБА_9 замінив балон і в подальшому поклав його під своє водійське сидіння.
ОСОБА_9 повідомив, що він дуже злякався та вказані погрози сприймав як реальну загрозу для свого життя. Протягом перебування в салоні вказаного автомобіля з обвинуваченими, він неодноразово просив їх відпустити його додому, плакав та пояснював відсутність у нього коштів у такому розмірі. В той же час потерпілий повідомив, що внаслідок психологічного тиску на нього з боку обвинувачених, а також у зв`язку із тим, що вони вивезли його за межі міста у малолюдне місце, боявся втекти від них, остерігаючись їхніх погроз.
Згодом обвинувачені поїхали із ним до мікрорайону Бучми у м. Вінниці, де ОСОБА_9 запропонував їм зняти зі свого кредитного банківського рахунку 1 000,00 грн. і передати їм, на що ОСОБА_7 погодився. Зупинившись неподалік банкомату по вул. Брацлавський, 1, вони вийшли з автомобіля і потерпілий в подальшому зняв зі свого банківського кредитного рахунку 1 000,00 грн., яку передав безпосередньо ОСОБА_7 . Останній змусив його повернутись назад до салону автомобіля та повідомив, що решту коштів він повинен буде принести наступного дня.
В цей час обвинувачений ОСОБА_5 повідомив потерпілому, що його домовленості із ОСОБА_7 не поширюються на нього і продовжив вимагати грошові кошти у обумовленій раніше сумі до кінця поточного дня.
Продовжуючи утримувати потерпілого в салоні свого автомобіля, обвинувачені поїхали в мікрорайон Старе місто, де на вул. Щорса зупинились неподалік станції шиномонтажу.
Зупинивши автомобіль, ОСОБА_7 вийшов з салону, пояснивши потерпілому, що він йде до своїх хлопців вирішувати, що далі з ним робити. Незабаром повернувшись, ОСОБА_7 висунув ОСОБА_9 вимогу негайно, але не пізніше вечора цього ж дня, передати йому ще 5 000,00 грн., а решту наступного дня. Потерпілий у відповідь просив відпустити його додому, оскільки коштів у нього дійсно не має.
Однак обвинувачені знову змусили його сісти до салону свого автомобіля, де він почув, як ОСОБА_5 сказав, що тепер вони їдуть у ліс. Сприйнявши такі слова обвинуваченого ОСОБА_5 як намір втілити свої погрози щодо застосування до нього фізичне насильство, ОСОБА_9 скористався тим, що автомобіль у цей час рухався повільно, вискочив через задні дверцята із салону автомобіля та почав тікати від обвинувачених. Сховавшись від них під вантажним автомобілем, який був неподалік припаркований, він бачив як автомобіль обвинувачених повільно проїхав повз нього, а тому, побоюючись, що вони продовжують його шукати, він побіг додому, де його мати викликала поліцію.
Крім того, потерпілий повідомив суду, що на даний час родичами обвинуваченого ОСОБА_7 йому відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 500,00 доларів США.
Також повідомив суду, що даним злочином йому завдано значної моральної шкоди внаслідок пережитого ним психологічного стресу того вечора, коли він плакав та просив обвинувачених його відпустити та не завдавати йому шкоди, оскільки їх погрози фізичним насильством він сприймав як реальні, надто коли побачив у них предмет, схожий на пістолет та почув про можливість застосування ними ножа.
У своєму виступі потерпілий також зазначив, що хоча він і не бажає більше ніколи бачити та спілкуватись із обвинуваченими, однак не наполягає на призначенні їм максимального покарання.
Крім того, потерпілий ОСОБА_9 під час судових дебатів зазначив, що він не наполягає на максимально суворому покарання для обвинувачених, однак хотів би щоб вини до нього більше не підходили.
Вислухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміють обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зміст всіх обставин справи, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.
Одночасно обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні.
До такого висновку суд прийшов в результаті повного і всебічного аналізу наданих в судовому засіданні показів потерпілого і обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які узгоджуються між собою та доповнюють один одного.
Так судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою та маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок потерпілого ОСОБА_9 , шляхом незаконного позбавлення волі останнього та вимагання у нього грошових коштів у сумі 20 000,00 грн., із погрозою застосування до нього фізичного насильства, 24.02.2021 року о 17.30 год. приїхавши в кінці робочого дня до місця роботи ОСОБА_9 , дочекались його біля зупинки громадського транспорту та посадили в салон свого автомобіля.
В подальшому вони повезли його на своєму автомобілі за межі міста по об`їзному шосе у напрямку аеропорту у с. Гавришівка, з метою його залякування та висунення незаконної вимоги про передачу їм грошових коштів, оскільки в дану пору року та у вказаний час це місце є малолюдним.
Обвинувачені визнали, а потерпілий підтвердив, що в період часу з 17.30 год. до орієнтовно 20.30 год. 24.02.2021 року, вони шляхом застосування психологічного насильства та погроз нанесення тілесних ушкоджень, в тому числі за допомогою ножа, утримували ОСОБА_9 в салоні свого автомобіля та вимагали знайти будь яким способом та передати їм 20 000,00 грн. При цьому обвинувачений ОСОБА_7 демонстрував потерпілому предмет, схожий на пістолет, з метою вимагання у нього грошових коштів.
В подальшому обвинувачені, діючи спільно та за попередньою змовою, змусили потерпілого знявши у банкоматі кредитні кошти в сумі 1000,00 грн., передати їм вказану суму, однак додому його не відпустили, хоча останній неодноразово просив їх про це та навіть плакав.
Після того, як вони після чергової зупинки продовжили вимагання решти грошових коштів у потерпілого та з метою залякування останнього нанесенням йому тілесних ушкоджень, обвинувачені повідомили ОСОБА_9 , що далі вони вивезуть його за місто до лісу. Сприйнявши ці погрози як реальні та побоюючись за своє життя, потерпілий був змушений під часу руху автомобіля вискочити через задні дверцята та втекти від обвинувачених, а також ще деякий час переховуватись від них під припаркованими вантажними автомобілями.
Судом із показів потерпілого також встановлено, що обвинувачені намагались відшкодувати завдану ними матеріальну та моральну шкоду. Зокрема родичі обвинуваченого ОСОБА_7 передали ОСОБА_9 500,00 доларів США, а родичі обвинуваченого ОСОБА_5 перерахували 10 800,00 грн. на рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області, оскільки потерпілий, як він пояснив, не хотів навіть зустрічатись із ними.
Хоча потерпілий і не наполягав на максимально суворому покаранні для обох обвинувачених, але пояснив суду, що їх злочинними діями йому завдано величезної моральної шкоди, оскільки тепер він намагається уникати сторонніх людей, менше спілкується із оточуючими. Того вечора йому завдано значної психологічної травми, оскільки він всі висловлені обвинуваченими погрози його життю сприймав як реальні ще й тому, що висловлюючи погрози, обвинувачені використовували предмет, схожий на пістолет.
Відтак, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а також особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим.
Крім того, судом враховано, що відповідно до характеристики КК «Добробут» №147 від 25.02.2021 ОСОБА_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . За час проживання скарг від сусідів, членів родини та органів внутрішніх справ про порушення громадського порядку та неналежну його поведінку не надходило.
Згідно довідки КП «ВОНД» «Соціотерапія» №582 від 01.03.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному наркологічному обліку у даному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/928 від 26.02.2021 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними архіву та картотеки диспансерного відділення станом на 26.02.2021 не значиться.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Згідно наданої квитанції №5 від 25.05.2021 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Вінницькій області перераховано грошові кошти в сумі 10800 гривень адвокатом ОСОБА_6 , де призначення платежу вказано: «відшкодування шкоди від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 у справі № 127/10039/21 Вінницький міський суд».
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
В даному випадку, вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченими та питання доцільності застосування положень статті 75 КК України, суд виходить з наступного.
Дані злочини, один з яких є тяжким злочином, були вчинені обвинуваченими за спільною змовою та заздалегідь підготовлені, про що свідчить обраний ними час, а саме темна пора доби, місце салон автомобіля, де потерпілий обмежений у вільному пересуванні та перебуває у обмеженому просторі безпосередньо поряд із обвинуваченими, які використовуючи предмети, які для потерпілого схожі на зброю, залякували його в тому числі фізичною розправою. Дані висновки суду підтверджує і вибране обвинуваченими місце, куди вони завезли потерпілого та де висунули йому вимогу передачі грошових коштів місцевість поблизу аеропорту у с. Гавришівка, який на той час тривалий період уже не працював, а відтак у темну пору доби був малолюдним та малоосвітленим місцем. Крім того, протягом близько 3-х годин обвинувачені, незаконно позбавивши потерпілого волі та погрожуючи йому фізичним насильством, возили його на своєму автомобілі лише об`їзними дорогами та відділеними малолюдними мікрорайонами, що також свідчить про заздалегідь сплановані дії.
Відтак, вчинені обвинуваченими діяння, на думку суду, мають високий ступінь суспільної небезпеки, а тому застосування до них положень ст. 75 КК України щодо призначення їм іспитового строку, суперечитиме основній меті покарання, зокрема не сприятиме їх виправленню, не стане запобіжником можливому вчиненню ними нових злочинів та не буде позитивними прикладом для запобігання вчиненню злочинів іншими особами, оскільки у суспільстві може скластись хибна думка про можливість уникнення злочинцями адекватного, невідворотного та справедливого покарання, навіть при вчиненні тяжких злочинів.
Судом, при призначенні покарання, враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який в силі статті 89 КК України, є раніше не судимим, до затримання був неофіційно працевлаштований будівельником. А також те, що обвинувачений розкаюється у вчиненому. Судом встановлено, що потерпілий, який був присутній в кожному судовому засіданні не бажав отримати компенсацію матеріальної чи моральної шкоди від ОСОБА_5 , в результаті чого сторона захисту змушена була внести на депозитний рахунок грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди ОСОБА_9 , що підтверджується квитанцією №5 від 25.05.2021 про зарахування грошових коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА в Вінницькій області на користь ОСОБА_9 .
Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій статей КК України.
Судом було досліджено протокол затримання обвинуваченого від 25.02.2021, згідно якого ОСОБА_5 було затримано 25 лютого 2021 року о 01.57 год. Підставою затримання вказано, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Відтак, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 25.02.2021 року по дату набрання вироком законної сили.
З метою забезпечення виконання вироку та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, продовжити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а також особу обвинуваченого, який є раніше не судимим.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 відповідно до характеристики КК «Добробут» №148 від 25.02.2021 проживає за адресою: АДРЕСА_3 . За час проживання скарг від сусідів, членів родини та органів внутрішніх справ про порушення громадського порядку та неналежну його поведінку не надходило.
Згідно довідки КП «ВОНД» «Соціотерапія» №581 від 01.03.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» №29/926 від 26.02.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення станом на 26.02.2021 року на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною допомогою не звертався.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання судом досліджено та враховано дані про особу ОСОБА_7 , який є раніше не судимим, до затримання був працевлаштований, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, про що в матеріалах справи наявна заява від останнього.
Разом з тим, судом враховані конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей Кримінального кодексу України.
Судом було досліджено протокол затримання обвинуваченого від 25.02.2021, згідно якого ОСОБА_7 було затримано 25 лютого 2021 року о 01.57 год. Підставою затримання вказано, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Відтак, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 25.02.2021 року по дату набрання вироком законної сили.
З метою забезпечення виконання вироку та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, продовжити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 653,80 гривень оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ними кримінальних правопорушень.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 70, 72, 75-76, 146, 189 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 25.02.2021 року по дату набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, залишити без змін тримання під вартою.
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 25.02.2021 року по дату набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, залишити без змін тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи зброї в рівних частках в розмірі 653,80 гривень.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2021 на майно вилучене під час обшуку 25.02.2021, а саме: предмет ззовні схожий на ніж, автомобіль марки «Mazda 626» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який вилучений та поміщений на майданчик Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, мобільний телефон марки «iPhone 5s» в корпусі білого кольору із номером телефону НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки «Mazda 626», червоного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які поміщений до паперового конверту.
Речові докази по кримінальному провадженню № 0000180, а саме:
- предмет ззовні схожий на ніж, який поміщений до спец. пакету НПУ SUD 1063589 знищити;
- автомобіль марки «Mazda 626» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який вилучений та поміщений на майданчик Відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області повернути особі, в користуванні якої він перебував - ОСОБА_7 ;
- ключі від автомобіля марки «Mazda 626», червоного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які поміщений до паперового конверту повернути особі, в користуванні якої вони перебували - ОСОБА_7 ;
- мобільний телефон марки «iPhone 5s» в корпусі білого кольору із номером телефону НОМЕР_2 , який поміщений до спец. пакету НПУ SUD 1063563 повернути власнику ОСОБА_7 ;
- DVD-R диск із записами розмов із мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Mi Max 3» IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2^ НОМЕР_5 з карткою мобільного оператора «Лайфсел» із номером телефону НОМЕР_6 , який належить потерпілому ОСОБА_9 за період часу з 08.00 год. 24.02.2021 до 00.00 год. 25.02.2021, який поміщений до паперового конверту залишити при матеріалах кримінального провадження;
- DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження, які перебували у володінні Муніципального ситуаційного центру Вінницької міської ради за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 59 за період часу з 16.30 год. 24.02.2021 до 22.00 год. 24.02.2021 залишити при матеріалах кримінального провадження;
- СD-R диск із випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_7 та скріншоти відеозаписів із камер відеоспостереження з можливістю їх вилучення, поміщеного до паперового конверту залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: