Провадження № 1-кс/947/9479/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000835 від 13.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2020 році на підставі рішень № 7 десятої сесії Таїровської селищної ради 23 скликання від 21.10.1999 державними реєстраторами зареєстровано право власності на земельні ділянки в с. Мізікевича, ж/м «Червоний Хутір». Невстановленими на даний час особами реєстраторам надано документи, зокрема рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999, які не відповідають дійсності.
Так, розглянувши заяву ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в якій він просить Таїровську селищну раду безкоштовно передати в приватну власність раніше надану в постійне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також земельно-кадастрові документи, Таїровська селищна рада вирішила передати ОСОБА_5 безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999 у державний реєстр речових прав на нерухоме майно 18.03.2020 за реєстраційним номером № 237 внесено запис про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:5024 площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за громадянином України ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
На підставі Постанови Верховної Ради України № 1377-VII від 19.05.2016 село Мізікевича Овідіопольського району Одеської області перейменовано в село Лиманка.
Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:5024 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлено та затверджено 08.11.2019 ТОВ «УКРЛЕНДКОНСАЛТИНГ», а 18.03.2020 земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відділом в Овідіопольському районі Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
Підставою для виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку є договір на виконання робіт № 22 від 08.11.2019 та рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999.
Також, згідно з інформацією Державного земельного кадастру з вказаною земельною ділянкою, яка зареєстрована за ОСОБА_5 , межує земельна ділянка без кадастрового номеру, як земельна ділянка ОСОБА_6 .
Відповідно до інформації РФ ДП «УкрДАГП» - «ГЕОСИСТЕМА» на земельній ділянці площею 0,06 га, за адресою: АДРЕСА_2 , знаходяться двохповерхові будинки.
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки № 954 від 06.08.2020 ОСОБА_5 продав вказану земельну ділянку АлмалахМохаммедМаан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який є власником по теперішній час.
Так, розглянувши заяву ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в якій вона просить Таїровську селищну раду безкоштовно передати в приватну власність раніше надану в постійне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також земельно-кадастрові документи, Таїровська селищна рада вирішила передати ОСОБА_6 безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
На підставі рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999 у державний реєстр речових прав на нерухоме майно 27.07.2020 за реєстраційним номером № 237 внесено запис про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:2903 площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , за громадянкою України ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
На підставі Постанови Верховної Ради України № 1377-VII від 19.05.2016 село Мізікевича Овідіопольського району Одеської області перейменовано в село Лиманка.
Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:2903 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлено та затверджено 08.11.2019 ТОВ «УКРЛЕНДКОНСАЛТИНГ», а 27.07.2020 земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відділом в Овідіопольському районі Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
Підставою для виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку є договір на виконання робіт № 21 від 08.11.2019 та рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999.
Також, згідно з інформацією Державного земельного кадастру з вказаною земельною ділянкою, яка зареєстрована за ОСОБА_6 межує земельна ділянка без кадастрового номеру, як земельна ділянка ОСОБА_5 .
Відповідно до інформації РФ ДП «УкрДАГП» - «ГЕОСИСТЕМА» на земельній ділянці площею 0,06 га, за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться двохповерхові будинки.
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1391 від 20.11.2020 ОСОБА_6 продала вказану земельну ділянку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
На виконання доручення слідчого, встановлено фактичне місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 .
Так, 08.07.2021, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_4 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung Galaxy S20 Ultra 5G в корпусі білого кольору imei: (1) НОМЕР_5 , imei: (2) НОМЕР_6 з сім картою «Lifecell» номер: НОМЕР_7 .
Разом з тим, в ході огляду мобільного телефону Samsung GalaxyS20 Ultra 5G в корпусі білого кольору imei: (1) НОМЕР_5 , imei: (2) НОМЕР_6 з сім картою «Lifecell» номер: НОМЕР_7 , на якому виявлено в деяких частинах додатків, системи логічного захисту від стороннього доступу осіб, з метою приховування ймовірно даних які можуть слугувати як доказ причетності конкретних осіб до вчинення кримінального правопорушення. Також, слідчий вважає, що за допомогою вказаних пристроїв мобільного та Інтернет зв`язку особи, які можуть бути причетні до вчинення правопорушення здійснювали спілкування, за допомогою спеціального програмного забезпечення вели листування яке свідчить про вчинення правопорушення та яке з метою приховування протиправних дій було заблоковано системами логічного захисту для неможливості доступу сторонніх осіб, зокрема правоохоронних органів.
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи необхідність проведення досліджень та експертиз, що має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні з метою схоронності виявлених та вилучених в ході обшуку речей та документів, які можуть мати значення по даному кримінальному провадженню, виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, які можуть мати значення для об`єктивного, всебічного і повного розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
2. Позиції учасників в судовому засіданні з приводу розгляду даного клопотання.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що мобільний телефон належить дружині ОСОБА_8 , не має відношення до кримінального провадження. Крім того, телефон був уже оглянутий.

4. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
4.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
4.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з клопотання, до вчинення кримінальних правопорушень ймовірно має відношення ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 08.07.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси,було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_4 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон Samsung Galaxy S20 Ultra 5G в корпусі білого кольору imei: (1) НОМЕР_5 , imei: (2) НОМЕР_6 з сім картою «Lifecell» номер: НОМЕР_7 .

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучений мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин ймовірного заволодіння злочинним шляхом земельної ділянки на підставі підроблених документів.
Як вбачається з постанови про визнання та приєднання речей та документів як речових доказів від 08.07.2021 року, вилучене під час проведення обшуку майно визнане речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000835 від 13.10.2020 року.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
4.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучений мобільний телефон може бути використаний в якості речового доказу в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки мобільний телефон може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі.
4.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000835 від 13.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: мобільний телефон SamsungGalaxyS20 Ultra 5G в корпусі білого кольору imei: (1) НОМЕР_5 , imei: (2) НОМЕР_6 з сім картою «Lifecell» номер: НОМЕР_7 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1