ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2021 року за № 0000677 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Харкова, має цивільну дружину та малолітніх дітей на утриманні, працює неофіційно, раніше судимого, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1
з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
28.05.2021 року, приблизно о 21:30, ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості, яка розташована біля цвинтаря по вул. Пушкінській в м. Харкові, побачив припаркований скутер марки «Нопdа» моделі «Dio-AF 34», який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_5 , який стояв припаркований. В подальшому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаним транспортним засобом. Реалізуючи, злочинний умисел, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, протиправно, повторно, шляхом вільного доступу, за допомогою фізичного буксирування, ОСОБА_6 сів за кермо скутера марки «Нопdа» моделі «Dio-AF 34» всупереч волі потерпілого, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, та поряд відсутній власник скутера, здійснив вилучення транспортного засобу марки «Нопdа» моделі «Dio-AF 34» шляхом його переміщення. Зважаючи на вищевикладене, своїми умисними, протиправними діями, розуміючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків ОСОБА_4 незаконного заволодів чужим транспортним засобом скутером скутером марки «Нопdа» моделі «Dio-AF 34», який на праві власності належить ОСОБА_5 , вартість якого відповідно до судово-транспортно товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-21/17176 від 03.08.2021 складає 6610, 10 грн.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння, як про це викладено в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється, просить строго не наказувати та врахувати те, що він зробив для себе висновки, просив надати йому останній шанс виправити своє життя, оскільки в нього дружина і двоє малолітніх дітей, яких треба виховувати, мати померла.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч.2 ст. 289 КК України кваліфіковані правильно, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що той раніше судимий: 26.07.2013 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 289 КК України, з врахуванням вироку Апеляційного суду Харківської області від 17.10.2013 року призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі, 16.11.2017 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 6 місяців 29 діб, працює неофіційно вантажником, зареєстрований та проживає в м. Харкові з дружиною та малолітніми дітьми - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких його вчинено, єдиний епізод вчиненого, повернення майна потерпілому та відсутність претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, визнання провини обвинуваченим в повному обсязі, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, які пом*якшують його покарання, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, і тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, що інкриміновано обвинуваченому, а саме у вигляді позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

А тому, з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, за вимогами ст. 75 КК України, суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

При вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, судом враховано тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України, єдиний епізод, відшкодування шкоди, відсутність претензій від потерпілого, і ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, врахована його процесуальна поведінка під час розгляду справи в суді та дані про його сімейний стан, що той є одружений, проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивченням по особі обвинуваченого свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття ним покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення його з випробуванням, надавши йому ще один шанс виправитися та повернутися до нормального життя.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Клопотань щодо міри запобіжного заходу суду не заявлено і тому дане питання судом не вирішується.

Підстав для застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна суд не вбачає, враховуючі обставини справи та звільнення з іспитовим строком.

Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз.

В порядку вимог ст. 174 КПК України також підлягає вирішення питання скасування арешту, накладеного слідчим суддею.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 03.08.2021 року за №СЕ-19/121-21/17176-АВ в розмірі 686,48 грн.
Речові докази (ключі 3 шт, посвідчення водія, заява, медична картка, чернетка, талон, квитанція, заява), які були повернуті потерпілому ОСОБА_5 згідно розписки залишити у розпорядженні та власності ОСОБА_5 , речові докази (копії відеозаписів), залучені в матеріали справи залишити в матеріалах; речові докази (пластмасові деталі 4 шт., шолом, скутер «Нопdа» моделі «Dio-AF 34»), які зберігаються в камері зберігання та штрафмайданчику при ХРУП №1 (квитанції 1254,1255) повернути власникові ОСОБА_5 , скасувавши арешти, накладені ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2021 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - ОСОБА_1