Ухвала

іменем України
22 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 761/40298/16-к
провадження № 51-5094ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2021 року, якою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000338 від 04 червня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зупинення судового провадження, виділення матеріалів в частині обвинувачення ОСОБА_6 в окреме провадження, та задоволено клопотання прокурора з доповненнями про оголошення ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в міжнародний розшук.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2021 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись при цьому на Конституцію України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та презумпції невинуватості.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що захиснику необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Положеннями ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті; інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Крім того, вказано, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 січня 2021 року, якою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000338 від 04 червня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зупинення судового провадження щодо нього, виділення матеріалів в частині обвинувачення ОСОБА_6 в окреме провадження, та задоволено клопотання прокурора з доповненнями про оголошення ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в міжнародний розшук, тобто на судове рішення, яке окремому оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке, відповідно до вимог КПК, не підлягає апеляційному оскарженню, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною та обґрунтованою, а тому Суд не вбачає підстав для її скасування.
Таким чином, беручи до уваги те, що із касаційної скарги та доданої копії судового рішення не вбачається підстав для її задоволення, Суд вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 необхідно відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3