Номер провадження: 11-кп/813/1062/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2021 року про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0003102 від 08.12.2020 року, -

встановив:

В Суворовському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

03.02.2021 року, під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному задоволено клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, під час підготовчого судового засідання було вирішено питання, щодо об`єднання інших кримінальних проваджень, які знаходяться на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси, відносно ОСОБА_7 , з кримінальним провадженням №0003102 від 08.12.2020 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2021 року клопотання прокурора задоволено та до обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 03.04.2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення, районний суд послався на дані про особи обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки останній не має законних підстав перебування на території України та заробляє на життя, шляхом вчинення кримінальних правопорушень, а також існування ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.
Зокрема, суд зазначив, що необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлено тим, що останній обвинувачується у вчиненні злочинів в об`єднаному кримінальному провадженні, декілька з яких є тяжкими, а саме за ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.2 ст.286 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 не працевлаштований, не має законних підстав перебування на території України та міцних соціальних зв`язків, а тому існують ризики того, що останній може переховуватись від суду, чинити тиск на інших учасників кримінального провадження, вчинити новий злочин та в інший спосіб заважати розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Захисник посилається на те, що заявлені прокурором ризики відсутні, а також зазначає про фактичну відсутність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заявляв клопотання про розгляд справи в його присутності, але в присутності його захисника ОСОБА_6 .

У відповідності до вимог ст.422-1 КПК України (далі КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянуто за відсутності прокурора, який про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 , відповідно до об`єднаних кримінальних проваджень обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.2 ст.286 КК України.
За змістом ч.3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора, районний суд дотримався положень ст.ст. 177, 178, 183, 315 КПК та прийняв законне та обґрунтоване рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Мотивуючи не можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, районний суд погодився з доводами прокурора про те, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду, оскільки останній не має законних підстав перебування на території України, впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки останній не працевлаштований, а також можливе перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 , на даній стадії судового провадження, а також існування ризику переховування обвинуваченого від суду, впливу на інших учасників даного кримінального провадження або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, виправдовуютьобрання найсуворішого запобіжного заходу та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали щодо наявності в даній справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обґрунтованого обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, що могло потягти за собою тяжкі наслідки для здоров`я та життя інших осіб, обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що колегія суддів, на даній стадії, не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та давати оцінку обгрутовангості обвинувачення, а тому доводи захисник щодо необґрунтованого обвинувачення, є безпідставними.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.
Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я.

Апеляційний суд також звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів судового розгляду, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою є достатнім і прийнятним також з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування або зміни рішення щодо запобіжного заходу, обраного районним судом.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2021 року, якою ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4