Справа № 132/3396/20
Провадження №11-кп/801/334/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 23.12.2020 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 02.08.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Інсар, Інсарського району, Мордовської Республіки, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, працюючого в Комунальному підприємстві Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» начальником гаража служби аварійно-ремонтної, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

01.08.2020 року біля 21:20 год. водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем « AUDI А8 », державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю більшою за 76.8 км/год. автодорогою сполученням с. Нападівка - с. Мончинці, у напрямку с.Мончинці, Калинівського району Вінницької області, з урахуванням дорожніх умов, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух даного транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впоравшись з керуванням, допустив виїзд автомобіля за проїзну частину дороги та скоїв наїзд на дерево.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля « AUDI А8 » - ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 66/70 від 29.09.2020 у ОСОБА_9 під час стаціонарного лікування були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми органів грудної клітки -переломи 1-го ребра справа і 3-го ребра зліва, контузія легень, стан після дренування плевральних порожнин, перелом правої ключиці, лівих 1-3 та правих 1-7 ребер. Підшкірна емфізема. Пневмомедіастинум. Множинні фіброзні ділянки в паренхімі обох легень та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинили тривалий ( понад 21 день) розлад здоров`я.
Згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 531 від 04.09.2020 - гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля « AUDI А8 », д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля «AUDI А8», д.н.з. НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тобто системи перебували у працездатному стані.
Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 532 від 10.08.2020 - місце з`їзду автомобіля «AUDI А8», д.н.з. НОМЕР_1 з проїзної частини розташовується в районі межі ( границі ) проїзної частини смуги руху в напрямку с. Нападівка, Калинівського району та узбіччя, що примикає до даної смуги руху в місці перетину виявлених та зафіксованих при огляді місця ДТП від 01.08.2020 слідів гальмування коліс транспортного засобу.
Швидкість руху автомобіля «AUDI А8», д.н.з. НОМЕР_1 , яка відповідає довжині видимих та зафіксованих при проведенні ОМ ДТП від 01.08.2020 слідів гальмування становила біля 75.7-76.8 км/год.
Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 646 від 14.09.2020 в ситуації, яка склалася, з технічної точки зору можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «AUDI А8», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, при умові постійного контролю за рухом автомобіля.
В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «AUDI А8», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачається невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Водій ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним ».
Порушення водієм ОСОБА_7 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_9

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 (один) року обмеження волі із застосуванням ч.2 ст.69 КК України без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Початок іспитового строку ОСОБА_7 відраховувати з дня проголошення вироку - з 23.12.2020 року.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 3432 грн. 45 коп.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 04.08.2020 року на автомобіль марки «AUDI А8», 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 скасовано.
Долю речових доказів вирішено .

Непогодившись з вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 23.12.2020 року, прокурор Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місяця проживання.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що поза увагою Калинівського районного суду Вінницької області при ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 залишилися вимоги закону України про кримінальну відповідальність та розяснення постанов Пленуму Верховного Суду України, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченого засуджено за те, що він вчинив злочин у стані алкогольного спяніння. Ухвалюючи вирок, Калинівський районний суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання-вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння, проте застосував ч.2 ст. 69 КК України.
Призначивши, ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 286 КК України без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд не зважив на те, що хоча кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України і належить до правопорушень вчинених з необережності, але необережна форма вини стосується тільки наслідків у даному випадку середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Перебуваючи в стані алкогольного спяніння, обвинувачений свідомо, добровільно сів за кермо автомобіля, розуміючи, що знаходиться в нетверезому стані, а відтак його дії є умисними.
Суд першої інстанції незаконно застосував ч.2 ст. 69 КК України, оскільки даний кримінальний закон застосовується лише на підставах ч.1 ст. 69 КК України, де вказано, що таке застосування можливе лише за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Разом з тим суд першої інстанції встановив не кілька, а лише одну обставину, що помякшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд першої інстанції незаконно застосував ч.2 ст. 69 КК України та не призначив ОСОБА_7 додаткового покарання.
При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню ч.2 ст. 69 КК України, що відповідно п.4 ч.1, ч.2 ст. 409, п.2 ч.1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку суду, що також призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі внаслідок мякості, що є підставою для скасування вироку відповідно до ч.2 ст. 409, ст. 414 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що він відшкодував шкоду потерпілому, має на утриманні дитину, за посадовими обов`язками має керувати транспортним засобом, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини та кваліфікації дій ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України .

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, вчинених з необережності, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, має на утриманні неповнолітню дитину, добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, обставину, яка відповідно ст.66 КК України пом`якшує покарання щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного спяніння та дійшов висновку, щодо можливості застосування ч.2 ст. 69 КК України в частині додаткового покарання. Дане рішення суперечить вимогам чинного законодавства.

Доводи прокурора щодо наявності підстав для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку належним чином обгрунтовані.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є: застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12. 2005 року № 14 « Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Як убачається з вироку Калинівського районного суду від 23.12.2020 року, суд першої інстанції відповідно до ст. 66 КК України визнав обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 щире каяття, інші обставини, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 у вироку суду не зазначені.

Ч.2 ст.69 КК України застосовується лише на підставах ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував ч.2 ст. 69 КК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинено у стані алкогольного спяніння, що вказує на те, що він, розуміючи, що знаходиться у нетверезому стані, халатно відносився до виконання вимог Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, в результаті якої потерпілий ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що застосування ч.2 ст. 69 КК України можливе за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який призначене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає один із видів покарань покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання без призначення додаткового покарання, яке є обов`язковим не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі винного внаслідок м`якості, і не може бути достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що знайшло підтвердження у даному випадку.

На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин вчинення кримінального правопорушення, призначення покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами з застосуванням відносно основного покарання ст. 75 КК України відповідає принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413,420 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора Калинівської місцевої прокуратури задоволити
Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 23.12.2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок.
Визнати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України, призначити покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місяця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
На підставі ч.4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3