ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт щодо вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні №0001460 від 11.04.2020 року відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ТОВ Яката Фудс, маючого на утриманні чотирьох дітей, раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
10 квітня 2020 року приблизно о 12 годині 05 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 проходивши повз автомобіль в якому перебував раніше незнайомий йому ОСОБА_7 , зробивши останньому три зауваження про порушення правил парковки його автомобіля, на які ОСОБА_7 відповів, що чекає сім`ю з речами та від`їде через декілька хвилин, відчув до останнього стійке неприязне відношення, внаслідок чого, діючи умисно, згідно раптово виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область носа.

В результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку судово медичної експертизи №09-1470/2020 від 24.04.2020 року спричинено наступні тілесні ушкодження: перелом кісток носу, синці на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, та за ступенем тяжкості ці пошкодження викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю 6 днів, але не більше як 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.2.3.2 «б» п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав частково. Заперечував щодо факту нанесення потерпілому навмисного удару та вказав, що він оборонявся від нього, цивільний позов не визнав. Пояснив, що у день зазначений в обвинувальному акті в обідній час він приїхав додому щоб відвести дитину до бабусі. Вказав, що потерпілий ОСОБА_7 часто залишає свій автомобіль біля їх під`їзду. Так само було і в той день. Він зробив потерпілому зауваження, що його автомобіль заважає пройти у під`їзд будинку, при цьому наголосив, що спочатку робив це без застосування нецензурної лайки, але потім, він був змушений підвищити голос, оскільки потерпілий не відреагував на його перше прохання та продовжував перебувати в автомобілі. Розуміючи, що ситуація не зміниться, він почав висловлюватися використовуючи деякі образами у бік потерпілого. Припустив, що мабуть це і зачепило потерпілого. Вказав, що він вже майже підійшов до під`їзду та ще щось сказав у бік ОСОБА_7 , та у цей момент потерпілий вийшов зі свого автомобіля, підійшов до нього, наніс йому удар правою рукою в область лівої щелепи. У відповідь він наніс йому удар навідмаш. Після його удару потерпілий вирішив викликати поліцію, проте він вирішив не чекати приїзду поліції та пішов додому. Потім, він вийшов з іншої сторони під`їзду з дитиною, дружина вийшла з парадної двері під`їзду. Підтвердив, що дружина потерпілого дійсно підбігала до нього і прохала залишитись до приїзду поліції, однак, йому потрібно було їхати та він поїхав. Причиною конфлікту назвав те, що йому було незручно проходити повз автомобіля потерпілого. На запитання головуючого зазначив, що відстань між автомобілем потерпілого та під`їздом було приблизно 3 метра. Також на запитання відповів, що не працює паркувальником та не є робітником поліції, а також підтвердив те, що він дійсно мав можливість викликати працівників поліції для того щоб потерпілий прибрав свій автомобіль. Також зазначив, що від удару потерпілого у нього не було слідів. У вівторок 14 квітня 2020 року він проходив обстеження в ХОБСМЕ, однак, тілесних ушкоджень виявлено не було. Свою заяву щодо неправомірних дій потерпілого він склав у день, коли надавав пояснення. Підтвердив, що при їхній сварці біля під`їзду був присутній чоловік, свідок по справі. Свою провину визнав частково, зазначив, що не стримав свої емоції.

Цивільний позов не визнав в повному обсязі, просив суд у його задоволенні відмовити.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на переконання суду його винуватість повністю підтверджується наступними доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового слідства.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 10.04.2020 року приблизно о 12:00 год. він на своєму авто під`їхав до під`їзду будинку АДРЕСА_2 і чекав в салоні автомобілю свою дружину та доньку. До нього підійшов чоловік, який сказав, щоб він від`їхав від під`їзду, на що він відповів, що нікому не заважає. Після чого, він продовжував сидіти в автомобілі та не звертав на цього чоловіка увагу. Цим чоловіком виявився обвинувачений ОСОБА_9 . Однак, ОСОБА_9 не пішов та навпаки продовжував звертатися до нього, попередивши його, що може попрохати прибрати автомобіль іншим чином. Після чого обвинувачений почав плювати на автомобіль, через що він був вимушений закрити вікно. Далі, він вийшов з автомобілю, щоб заспокоїти обвинуваченого, але у цей момент, майже одразу, ОСОБА_9 наніс йому удар кулаком правої руки в область носу. Від удару у нього почала йти кров, він навіть не зміг увімкнути телефон для дзвінка в поліцію. Тому, він попросив свідка, який проходив повз, викликати швидку та поліцію. Наголосив, що в зазначеному вище будинку він мешкає понад 16 років, проте з обвинуваченим раніше знайомий не був. Зазначив, що у ОСОБА_9 будь-яких пошкоджень не було, заперечував, що наносив удари обвинуваченому. Підтримав свій цивільний позов, просив суд його задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду засвідчила, що мешкає на 2-му поверсі, в 3-му під`їзді, будинку АДРЕСА_2 . 10 квітня 2020 року близько 12-00 год. вона готувала на кухні. Зазначила, що оскільки іноді власники автомобілів ставлять свої автомобілі під під`їзд, то вона через вікно за цим слідкує. Сказала, що у той день біля автомобіля ОСОБА_7 відбувалась розмова чоловіків. ОСОБА_7 сидів в своєму автомобілі, потім вийшов з автомобіля та обвинувачений ОСОБА_9 наніс йому удар правою рукою в область перенісся. Далі до них підбіг інший чоловік і ставши обличчям до ОСОБА_9 почав захищати своїм тілом ОСОБА_7 . Після нанесеного удару потерпілий тримався за ніс. Зазначила, що бачила та чула, що дружина потерпілого сказала, що вони вже викликали поліцію, але ОСОБА_9 сів у свій автомобіль, і разом зі своєю родиною поїхали. Зазначила, що удар нанесений ОСОБА_9 вона бачила чітко та не бачила, щоб потерпілий наносив удар у відповідь.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що в 2020-му році в денний час доби приблизно 13:00 год. в період теплої пори року, він проходив біля 3-го під`їзду, будинку АДРЕСА_2 та побачив, що чоловік, який стояв до нього обличчям під навісом під`їзду почав робити грубі зауваження іншому чоловіку щодо розміщення автомобіля на прибудинковій території. Після чого чоловік, який сидів в автомобілі, і якого він упізнав в залі суду як потерпілого, вийшов з автомобіля, а обвинувачений, який стояв неподалік від під`їзду, наніс удар правою рукою в область обличчя потерпілого. Після удару потерпілий підійшов до нього і попросив викликати поліцію та швидку, оскільки у нього йшла кров, а обвинувачений зайшов до під`їзду. Далі, через деякий час вийшла дружина та донька потерпілого та він разом з ними дочекався поліцію. Зазначив, що пізніше обвинувачений мабуть вийшов з чорного входу будинку, оскільки біля головного під`їзду будинку його не бачив. В судовому засіданні впізнав та вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на особу, яка нанесла удар кулаком в обличчя потерпілого. Також наголосив, що потерпілий не наносив удари обвинуваченому. Зазначив, що він не був знайомий ні з ким із учасників подій, розповів, що мешкає в сусідньому під`їзді, будинку АДРЕСА_2 і йому достеменно відомо, що в цьому будинку у кожному під`їзді є два входи/виходи.

Аналізуючи свідчення потерпілого, свідків, які були допитані під час судового слідства, суд приймає до уваги та розцінює їх свідчення як правдиві, оскільки вони були стабільні протягом усього слідства, потерпілий та свідки були попереджені про кримінальну відповідальність. Крім того, їх свідчення та пояснення узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Так, судом було досліджено заяву представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 від 13 квітня 2020 року, в якій вона повідомила органи поліції щодо вчинення відносно ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та зазначила, що 10 квітня 2020 року біля будинку, в якому проживає ОСОБА_7 на нього здійснив напад сусід, який проживає в тому ж будинку в квартирі АДРЕСА_3 . Ця особа нанесла ОСОБА_7 удар в обличчя, внаслідок чого в нього були зламані кістки носу із зміщенням. Свідком цих подій був чоловік на ім`я ОСОБА_12 , що проживає в цьому ж будинку в сусідньому під`їзді. В заяві зазначено, що ОСОБА_7 на місце події викликав поліцію, надав письмові пояснення (а.с.126).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16.04.2020 року та додатку до нього у вигляді фототаблиці, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 суд вбачає, що останній детально розповів та показав на місці обставини подій, які мали місце 10.04.2020 року, та які відповідають його свідченням у суді стосовно механізму нанесення йому тілесних ушкоджень, що в подальшому було схематично зображено та підписано учасниками слідчого експерименту (а.с.127-131).
Встановлені обставини під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 цілком узгоджуються між собою, відповідають події, яка викладена в обвинувальному акті та не суперечать іншим доказам по справі, досліджених у судовому засіданні та вказаних вище.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-1470/2020 від 24.04.2020 року було встановлено, що у гр.. ОСОБА_7 , враховуючи дані медичної документації та рентген обстеження у ОСОБА_7 мали місце перелом кісток носу, синці на обличчі, які утворились від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару стиснення та могли бути отримані не пізніше 10.04.2020 року. За ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (п.п.2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом 36 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Тілесні ушкодження у гр-на ОСОБА_7 могли утворитись за обставинами та механізмом, на які він вказує у протоколі допиту 16.04.2020 року та в протоколі слідчого експерименту від 16.04.2020 року за його участі і ці дані не суперечать об`єктивним судово-медичним даним. Характер та локалізація тілесних ушкоджень у гр.. ОСОБА_7 не є типовими для само спричинення. Утворення тілесних ушкоджень у гр.-на ОСОБА_7 у результаті падіння на поширену поверхню з висоти власного зросту, враховуючи дані слідчого експерименту, протоколу допиту в даному разі можливо виключити (а.с.133-134).
Отже, експертом було встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , узгодженість його свідчень щодо механізму нанесення йому удару обвинуваченим та наслідками, які настали.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16 квітня 2020 року проведеного в період часу з 17-20 год. по 17-40 год. слідчим Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_13 за участі свідка ОСОБА_11 та додатку до нього у фототаблиці, вбачається, що ОСОБА_11 у присутності понятих детально розповів та показав на місці про обставини подій, які мали місце 10.04.2020 року а саме, що між ОСОБА_7 (з яким він познайомився пізніше) та невідомим чоловіком виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_7 припаркував автомобіль на при домовій території, в ході якого невідомий чоловік почав бити ОСОБА_7 по обличчю. У ОСОБА_7 почала бігти кров і був розбитий ніс. В подальшому протокол було підписано учасниками слідчого експерименту (а.с.135-137).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28 квітня 2020 року проведеного в період часу з 09-45 год. по 09-55 год. слідчим Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_13 за участі свідка ОСОБА_14 та додатку до нього у фототаблиці, вбачається, що ОСОБА_14 у присутності понятих детально розповіла та показала на місці про обставини подій, які мали місце 10.04.2020 року а саме, що між ОСОБА_7 та невідомим чоловіком виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_7 припаркував автомобіль на при домовій території, в ході якого ОСОБА_9 наніс удар ОСОБА_7 своєю правою рукою по обличчю. У ОСОБА_7 почала бігти кров і був розбитий ніс. Чоловік, який проходив повз почав допомагати ОСОБА_15 . В подальшому протокол було підписано учасниками слідчого експерименту (а.с.138-140).
Аналізуючи обставини, які відображаються у складених та досліджених у судовому засіданні протоколах та додатках до них, суд, вважає, що вони у повній мірі узгоджується із показаннями свідків та іншими доказами в їх сукупності.
Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_9 в тій частині, що його дії були спровоковані потерпілим, що він не мав навмисного наміру на спричинення тілесних ушкоджень, а тільки діяв з метою захисту своєї самооборони у виниклому конфлікті, оскільки його покази суперечать послідовним та детальним свідченням потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , в яких не вбачається будь-яких розбіжностей, та які прямо вказали, що саме обвинувачений вів себе бурно, не реагував на зауваження потерпілого, свідок ОСОБА_11 також показав, що бачив як обвинувачений наніс удар потерпілому, в результаті чого у потерпілого був розбитий ніс та текла кров.
Окрім цього, відповідно до висновку судово медичної експертизи №09-1438/2020 від 11.05.2020 року вбачається, що на момент огляду у гр.. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень встановлено не було. Виходячи із вищевикладеного, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не встановлювалась, а тому дати відповідь на питання даної постанови не є можливим.
Також суд наголошує, що підстава для конфлікту була мізерна і його виникнення та вирішення цілком залежала від поведінки обвинуваченого, який чомусь вважав, що має право керувати діями потерпілого, при цьому доказів дійсної протиправної поведінки ОСОБА_15 суду надано не було.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_9 спричинив умисні легкі тілесні ушкодження та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, на період скоєння інкримінованого йому правопорушення офіційно працював, має постійне місце проживання, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, розлучений, має на утриманні чотирьох дітей 1999 року народження, 2003 року народження, 2011 року народження та 2016 року народження.
На підставі ст.ст 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням вищезазначених обставин суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових правопорушень, призначення йому покарання у вигляді штрафу у межах встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки на думку суду призначення йому більш тяжкого покарання не буде відповідати меті покарання, оскільки обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійний заробіток та міцні соціальні зв`язки.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч. 5 зазначеної норми цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_8 звернувся до суду з цивільним позовом, в якому виклав свої позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_9 та просив стягнути з обвинуваченого на його користь майнову шкоду у сумі 91 258,84 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000 грн.

В обґрунтування цивільного позову представник потерпілого (цивільного позивача) зазначила, що в результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Зазначила, що потерпілий ОСОБА_7 працює в Національному фармацевтичному університеті на підставі трудового договору та його заробітна плата за три останні календарні місяці роботи за період з січня по березень 2020 року склала 85 868,00 грн. без врахування ПДВ. Середньоденна заробітна плата склала 1384,97 грн. (85 868,00:62 робочі дні). Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №7520 ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні у «Міському центрі щелепнолицьової та реконструктивної хірургії» та Листка непрацездатності КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І. Мещанінова» №5744997 з 10.04.2020 року по 15.04.2020 року. Відповідно до Листка непрацездатності КНП «Міська поліклініка №10» ХМР №567731 ОСОБА_7 звільняється від роботи з 16.04.2020 року по 18.04.2020 року, з 19.04.2020 року по 22.04.2020 року та з 23.04.2020 року по 24.05.2020 року. Вказала, що в квітні був 21 робочий день враховуючи вихідні дні та Великодень, з них ОСОБА_7 відповідно до листів непрацездатності був звільнений від роботи 11 днів. Таким чином сума заробітку, втраченого потерпілим внаслідок ушкодження здоров`я становить 15 690,84 грн. Сума коштів, витрачених потерпілим на лікування складає близько 14 000 грн. Однак, умови, у яких здійснювалось лікування не дозволяли позивачеві мати документи, які б підтверджували понесення цих витрат. Крім того зазначила, що ОСОБА_7 зазнав реальних збитків у зв`язку зі зверненням до спеціаліста психолога з метою встановлення моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я у сумі 4723,00 грн. Посилалась на те, що ОСОБА_7 є доктором фармацевтичних наук, професором, завідувачем кафедри управління якістю Національного фармацевтичного університету України, а нецензурні висловлювання в його бік, завдання йому тілесних ушкоджень, словесні образи, це дії, які не притаманні тому способу життя, який веде ОСОБА_7 . Перелом кісток носу, синці на обличчі для нього спричинили порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, а тому моральну шкоду потерпілий оцінює в 15 мінімальних заробітних плат -70 845,00 грн. Також просила стягнути витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Вирішуючи заявлений цивільний позов у даному кримінальному провадженні суд керується наступним.
Так за змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України.
До того ж, приписами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальній справі підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
В частині позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`ю, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 із змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає у майнових втратах, яких фізична особа зазнала, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких витрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що представником потерпілого надано детальний розрахунок шкоди, пов`язаної із втратою працездатності, відповідно до положень ст. 1197 ЦК України, суд погоджується з вказаним розрахунком та вважає його вірним, а тому вважає вказану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в розмірі 15 690,84 грн.
Що стосується морального відшкодування, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Під поняттям "моральна шкода" охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.
При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 вчинив злочинні дії відносно потерпілого окреслені у ч. 1 ст. 125 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні цього кримінального правопорушення доведена. Отже, заявлена вимога потерпілого пов`язується з фактом заподіяння йому через це моральної шкоди, а тому суд враховуючи стан здоров`я потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у його житті, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя з огляду на його професію та місце роботи, час та зусилля, які були необхідні для відновлення його попереднього стану, вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди.
З урахуванням вищезазначених обставин і доказів, наданих потерпілим, а також з огляду на те, що після цих подій минув майже рік, проте обвинувачений не вчинив жодних дій, які б свідчили про намагання відшкодувати спричинену ним шкоду потерпілому, суд вважає, що розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 20 000 грн., виходячи із сукупності її складових - ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, фізичного болю та страждань, розумності, виваженості та справедливості є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди і саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілого та категорії кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим.
При визначенні суми моральної шкоди суд керується постановою ВП ВС від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, у якій було висловлено правову позицію, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Щодо відшкодування витрат на проведення психологічного дослідження спеціаліста, то суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як вбачається з матеріалів справи потерпілий звертався до спеціаліста соціально - психологічної діагностики ФОП ОСОБА_16 ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» для проведення психологічного дослідження спеціаліста психолога. Згідно рахункуфактури №07/05 від 07.05.2020 року потерпілий сплатив за це дослідження 4723,00 грн.
При конкретних обставинах справи, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку про обґрунтованість вимог потерпілого в частині відшкодування витрат на проведення психологічного дослідження в розмірі 4723,00 грн., оскільки вищенаведене дослідження було замовлено та здійснено з метою встановлення розміру шкоди, спричиненою злочином.
Щодо позовних вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником потерпілого було надано: договір про надання правової допомоги №13/04/20 від 13.04.2020 року, додаток №2 від 30.04.2020 року до Договору про надання правової допомоги №13/04/20 від 13.04.2020 року, акт приймання передачі наданих послуг до Договору №13/04/20 від 13.04.2020 року від 31.05.2020 року, копії рахунків фактури №25/06/20 від 25.06.2020 року, №07/07/20 від 07.07.2020 року, №07/05 від 07.05.2020 року, квитанцію №27187605 від 25.06.2020 року на суму 4000 грн., квитанцію №27352805 від 07.07.2020 року на суму 4000 грн., опису послуг, наданих адвокатом від 06.04.2021 року, тобто потерпілим документально підтверджено здійснені ним процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн., а тому вказана вимога також підлягає задоволенню.
Витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1020 грн.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в рахунок відшкодування спричиненої йому майнової шкоди : 15 690,84 грн. втрачений потерпілим заробіток (доход) внаслідок ушкодження здоров`я, 4723,00 грн.- витрати на проведення психологічного дослідження спеціаліста психолога, 20 000 грн. витрати в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 8000 грн. витрати на професійну правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок складено в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий - суддя ОСОБА_1