Дата документу 16.06.2021 Справа № 314/1486/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/1486/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1017/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

розглянула 16 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2021 року про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Приазовським районним судом Запорізької області від 20.12.2016 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 8 місяців позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Районний суд, вказавши, що поведінку засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не можна вважати стабільно позитивною та активною, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає, що вона постановлена з істотними вимог кримінального процесуального закону.

Просить ухвала суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд при розгляді клопотання не прийняв до уваги ті факти, що засуджений весь час при відбуванні покарання був працевлаштований, має 12 заохочень и лише одне стягнення, а також думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_7 .

Крім того захисник звертає увагу суду, що засуджений не ставив питання про умовно-дострокове звільнення, а лише просив замінити покарання більш м`яким, так як він хоче працювати та щоб по закінченню відбування покарання в нього були кошти на існування.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою.

Просить ухвала суду від 26.04.2021 року скасувати та постановити нову, якою замінити йому невідбуту частину покарання, призначеного вироком Приазовським районним судом Запорізької області від 20.12.2016 року, більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме твердження суду щодо невиходу його на роботу та не отримання заробітної плати у лютому та березні поточного року, а також щодо заперечення проти задоволення його клопотання з боку прокурора та адміністрації виправного закладу.

Крім того засуджений вказує про порушення судом вимог ст. 412 КПК України, а саме ухвалення судового рішення незаконним складом суду,оскільки відповідно до Звіту про автоматизований розподіл по справі №: 314/1576/21 від 14.04.2021 року який міститься у відкритому доступі на сайті Судової влади України обрано головуючого (склад суду) суддю ОСОБА_9 , а справу розглядала суддя ОСОБА_1 .

Враховуючи, що засуджений належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останнього про особисту участь у судовому засіданні і відсутність питань, які б погіршували правове становище засудженого, апеляційний суд з урахуванням позиції захисника, яка не заперечувала проти апеляційного розгляду без участі засудженого, у відповідності до ч.4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційні скарги, просила їх задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вказавши про наявність стягнень, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Положеннями ст. 82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вироком Приазовським районним судом Запорізької області від 20.12.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років 8 місяців позбавлення волі.

Строк покарання розпочався 25 липня 2016 року, закінчується 28 вересня 2023 року.

У квітня 2021 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

За результатами розгляду вказаного клопотання, суд відмовив у його задоволенні, і з висновками суду щодо відсутності на час розгляду клопотання підстав для заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, погоджується колегія суддів.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що комісією виправної колонії було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України (а.с. 9).

Також Запорізький районний суд Запорізької області не знайшов правових підстав та відмовив у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно матеріалів, наданих ДУ «Вільнянська ВК (№20)», ОСОБА_7 характеризується наступним чином: не приймає участі в організації виховних заходів, в організації роботі самодіяльних організацій, в реалізації диференційованого виховного впливу; не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня; з 26.01.2018 не залучався до робот по благоустрою колонії, працевлаштований на виробництві установи, однак відсутні виходи на роботу у лютому та березні поточного року; має 12 заохочень та 2 стягнення, одне з яких не зняте та не погашене (а.с. 8-13).

За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_7 як особистість загалом характеризується задовільно.
Проте, одна лише обставина задовільної характеристики є недостатнім фактором для позитивного вирішення заявленого ОСОБА_7 питання.

Так, обов`язковою умовою для застосування заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким є саме доведення засудженою особою те, що вона стала на шлях виправлення.

При цьому підтвердженням зазначеної обставини слугує сукупність певних ознак.

Під виправленням засудженого слід розуміти процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засуджену внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

За час перебування ОСОБА_7 в установах утримання, останній двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнє стягнення у вигляді суворої догани в установленому законом порядку не зняте та не погашене (а.п. 11).

Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений має заохочення, але в період відбування покарання піддавалася і стягненням, що загалом характеризує засуджену особу.

Також звертає на себе увагу пасивна поведінка засудженого, який не приймає участі в організації виховних заходів, в організації роботі самодіяльних організацій, в реалізації диференційованого виховного впливу; не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, що свідчить на користь висновку суду, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не є стабільно позитивною та активною.

Тобто, дані у їх сукупності про особу засудженого ОСОБА_7 за період відбування нею покарання не доводять його беззаперечного виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання, чого за матеріалами справи не зафіксовано.

Отже об`єктивність указаної характеристики, належним чином була врахована судом першої інстанції при вирішенні клопотання засудженого, вся інформація, викладена в ній, в сукупності з даними про підвищену суспільну небезпеку тих дій, за які ОСОБА_7 засуджений та наявності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, переконливо доводять про те, що останній не довів свого виправлення.

За вказаних обставин, розглядаючи клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та всебічно з`ясував усі дані, що характеризують особу засудженого та інші обставини, які дають можливість дійти до висновку про те чи став засуджений на шлях виправлення та з цього приводу в ухвалі зазначив, з яких вважав, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Аргументи захисника щодо не врахування судом тих фактів, що засуджений весь час при відбуванні покарання був працевлаштований, має 12 заохочень и лише одне стягнення спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали, зміст якої засвідчує наявність оцінки всіх означених обставин (а.с. 25-26).

Заявлена засудженим незгода з приводу невиходу його на роботу та не отримання заробітної плати у лютому та березні поточного року не базується на матеріалах справи. Між тим, саме наявна довідка (а.с.13) засвідчує не працевлаштованість ОСОБА_7 у лютому та березні 2021 року.

Застосування до засудженого заохочувальних норми за ст. 82 КК України передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання, а тому доводи сторони захисту щодо не заперечення прокурором проти задоволення клопотання засудженого як підстави для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України колегія суддів не бере до уваги.

Доводи засудженого щодо розгляду його клопотання незаконним складом суду є безпідставними з огляду на наступне.

Так, клопотання засудженого ОСОБА_7 надійшло до суду 07.04.2021 року (а.с. 1).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 року визначено єдиний унікальний номер судової справи 314/1486/21 та головуючого суддю (суддю доповідача) ОСОБА_1 (а.с. 3).

Згідно журналу та аудіозапису судового засідання, а також оскаржуваної ухвали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_7 в порядку ст.82 КК України було розглянуто суддею ОСОБА_1 (а.с. 20-26).

Означений ОСОБА_7 звіт про автоматизований розподіл по справі №: 314/1576/21 від 14.04.2021 року, яким визначену головуючого суддю (суддю доповідача) ОСОБА_9 , стосується іншої судової справи, яка наразі перебуває на розгляді у Вільнянському районному суді Запорізької області.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому залишає без задоволення апеляційні скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2021 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Приазовським районним судом Запорізької області від 20.12.2016 року, більш м`яким залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4