Ухвала

Іменем України
26 травня 2021 року
м. Київ
Справа № 154/2181/20
Провадження № 51-2611 впс 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши подання Волинського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, з апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 29 квітня 2021 року, з одного суду апеляційної інстанції до іншого,

встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду, в порядку ст. 34 КПК України, надійшло подання Волинського апеляційного суду про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Подання мотивовано тим, що автоматизованою системою для розподілу судової справи між суддями, визначення колегії суддів для апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не відбулося, оскількиз п`яти суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду, троє суддів не можуть брати участь у розгляді вказаних матеріалів кримінального провадження через недопустимість повторної участі судді у розгляді справи, а двоє суддів, не можуть розглядати вказані матеріали кримінального провадження у складі колегії, оскільки це суперечить положенням ч. 4 ст. 31 КПК України, у зв`язку з чим неможливо утворити склад суду для здійснення вказаного кримінального провадження. Крім того, зазначається про неможливість здійснення автоматизованого розподілу вказаного кримінального провадження із числа усіх суддів Волинського апеляційного суду, оскільки рішеннями зборів суддів Волинського апеляційного суду № 7 і № 9 від 07 та 29 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні подання голови апеляційного суду щодо внесення змін до Засад автоматизованого розподілу.

Перевіривши доводи, наведені у поданні апеляційного суду та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів касаційного суду вважає, що подання Волинського апеляційного суду не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК Україникримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду.

Як убачається з долучених до подання матеріалів кримінального провадження,14 травня 2021 року з Нововолинського міського суду до Волинського апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 для розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 29 квітня 2021 року. Згідно з даних протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2021 року та звіту до нього, визначення колегії суддів для апеляційного розгляду вказаного кримінального провадження не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Разом з тим, відповідно до даних звіту про неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2021 року, троє суддів виключено з автоматизованого розподілу, у зв`язку з недопустимістю їх повторної участі у розгляді справи, згідно з положеннями ст. 76 КПК України, одного суддю виключено через заборону призначення справи перед відпусткою за 14 і більше днів (Наказ від 16 квітня 2021 року), та одного суддю визначено модулем автоматизованого розподілу із числа суддів резервної колегії суддею-доповідачем під час тієї самої процедури автоматизованого розподілу.

Таким чином, враховуючи, що на даний час фактична численність суддів Волинського апеляційного суду складає 14 суддів, з яких в судовій палаті з розгляду кримінальних справ працює 5 суддів, а в судовій палаті з розгляду цивільних справ - 9 суддів, колегія суддів касаційного суду вважає, що навіть з урахуванням того, що троє суддів, відповідно до положень ст. 76 КК України, не можуть приймати участь у даному кримінальному провадженні, Волинським апеляційним судом не вичерпано всіх процесуальних можливостей по формуванню колегії суддів для апеляційного розгляду вказаного кримінального провадження. При цьому, суддю-доповідача по справі автоматизованою системою вже було визначено.
Крім того, посилання голови апеляційного суду у поданні нарішення зборів суддів Волинського апеляційного суду № 7 та № 9, як на підставу для направлення кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, колегія суддів вважає необґрунтованим.
Так, статтею 34 КПК України передбачена можливість направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, якщо неможливо утворити новий склад суду, при цьому, відсутнє будь-яке посилання на необхідність включення до автоматизованого розподілу лише суддів із судової палати з розгляду кримінальних справ відповідного суду.
Навпаки, визначення спеціалізації суддів у судах апеляційної інстанції має забезпечувати уникнення випадків неможливості проведення автоматизованого розподілу справи або матеріалів кримінального провадження між суддями, а запроваджена зборами відповідного суду спеціалізація суддів не може бути підставою для відмови в доступі до правосуддя в конкретному суді.
Слід врахувати, що під час застосування правил спеціалізації суддів потрібно виходити з єдності правового статусу судді, що передбачає здійснення ним правосуддя в будь-якій справі, віднесеній до юрисдикції конкретного суду (за винятком випадків, що прямо передбачені законом).
Дійсно, згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у складі апеляційного суду можуть утворюватися судові палати з розгляду окремих категорій справ.
Проте, запровадження спеціалізації не є обов`язковим, і таке визначення спеціалізації можливе лише за умови забезпечення належної роботи суду в цілому.
Отже, враховуюче, що у поданні голови Волинського апеляційного суду не наведено підстав для його задоволення та відсутнє обґрунтування щодо неможливості утворити склад суду для здійснення кримінального провадженнящодо ОСОБА_4 з використанням усіх засобів організації діяльності і роботи суду, колегія суддів касаційного суду приходить до висновку, що подання голови Волинського апеляційного суду про направлення вказаного кримінального провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 34 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити у задоволенні подання Волинського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, з апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 29 квітня 2021 року, з одного суду апеляційної інстанції до іншого.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3