Cправа № 700/143/18
Провадження № 1-кп/700/37/21
"06" липня 2021 р. смт.Лисянка
Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого -адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Лисянка клопотання адвоката ОСОБА_6 про проведення комісійної судової авто технічної експертизи у кримінальному провадження №1-кп/700/37/21 про притягнення до кримінальної відповідальності :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка, Черкаської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, громадянина України, має двое неповнолітніх дітей за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
Лисянським районним судом Черкаської області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Мотивуючи клопотання тим, що в основу обвинувачення було покладено висновок комісійної судової автотехнічної експертизи від 20.12.2017 року №4/2341, однак даний висновок не може бути належним доказом, оскільки вихідні дані зазначені слідчим, про видимість пішохода, якам начебто встановлена (під час слідчого експерименту від 27.10.2017 року) складає 116 метрів, що суперечить матеріалам справи. Крім того, для проведення слідчої дії з незрозумілої причини був залучений автомобіль, який не був учасником ДТП, при цьому автомобіль на якому обвинувачений ОСОБА_7 допустив наїзд на пішохода (не дивлячись на відсутність арешту) під час досудового слідства перебуває на майданчику Лисянського ВП.
07.10.2016 року проведено слідчий експеримент за участю всіх учасників кримінального провадження та за участю вищезазначеного автомобіля, під час якого було встановлено, що видимість елементів дороги при дальньому світлі фар складає 62 м при ближньому 35,6 м відповідно.
При порівнянні вказаних вище слідчих експериментів відомості про проведення яких містяться у протоколі від 07.10.2016 року та 20.12.2017 року випливає що при видимості елементів дороги (у темну пору доби) яка складає 53,5 метри видимість пішохода (у темному одязі) складає 116 метрів, що ніж у два рази перевищує видимість елементів дороги.
Отже, наведене свідчить про недостовірність даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту, що відбувся 07.10.2016 року. Оскільки, не є логічним та послідовним те, що при видимості дороги 62 метри буде видно (у темну пору доби у темному одязі) пішохода у 116 метрів.
Вищевикладене свідчить про те, що висновок експерта від 04.03.2020 року №010-02(Е)/20 є недостовірний (неналежним) оскільки експерт зазначає про неможливість експертним шляхом встановити чи мав водій технічну можливість попередити наїзд, у зв`язку з суттєвими відомостями під час проведення зазначених слідчих експериментів.
Під час допиту експерта ОСОБА_8 який зазначив, що будь - які зміни у вихідних даних тягнуть за собою додаткове дослідження та потребують нових розрахунків для дачі відповідні на наявність (відсутність) технічної можливості попередження ДТП.
Крім того у матеріалах справи наявна експертиза від 28.02.2017 року №4/284, згідно якої експертом зазначено, що водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом екстреного гальмування, що свідчить про відсутність у його діях складу злочину передбаченого ст.286 КК України.
У зв`язку з тим, що у матеріалах справах наявні три авто технічні експертизи , які за своїм змістом суперечать одна одній захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , просить провести комісійну судову авто технічну експертизу.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор заперечувала щодо заявленого клопотання та поросила відмовити у його задоволенні, у зв"язку з безпідставеістю
Представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та поросив відмовити у його задоволенні.
Потерпілий підтримав думку свого представника.
Суд, заслухавши учасників судового процесу, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1ст.332 КПК України, суд під час судового розгляду за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст.242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно із ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатом висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Згідно п.6 ст.102 КПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка.
Відповідно до ст.3 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.
Відповідно до п.1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.
Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.
Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.
Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.
Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений , або має неконкретний характер.
В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.
Суд підкреслює, що статтею 332 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду призначати під час судового розгляду проведення експертизи, тобто належить до дискреційних повноважень суду.
Як встановлено, в зазначеному кримінальному провадженні, на підставі постанови органу досудового розслідування було проведено комплексну судову комесійну автотехнічну експертизу, за результатами якої надано висновок від 20.12.2017 року №04/2341.
З огляду на вище викладене та, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже проводилася експертиза за вказаних питань, дослідженні інші докази, а оцінка їх висновків, показань, наданих у судовому засіданні, - є, на ряду з іншими, окремими самостійними джерелами доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання.
Також суд наголошує, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Необхідно наголосити, що в силу ст. 337 КПК України судовий розгляду проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Крім того, при призначенні покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України та призначенні покарання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Так, судова дискреція (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку стороною захисту не доведено необхідність призначення комплексної судової автотехнічної експертизи, а наявні в матеріалах кримінального провадження результати раніше проведеної експертизи можуть бути використані при прийнятті рішення у кримінальному провадженні поряд з іншими доказами, оцінка яким буде дана судом в нарадчій кімнаті.
Керуючись ст.ст. 101, 242, 332, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1