Справа № 639/1126/21
Провадження №1-кп/639/268/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000970 від 06.07.2020 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Таврійськ Херсонської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення - військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посаді помічника начальника військового наряду (помічник гранатометника) 2 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «сержант», не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді помічника начальника військового наряду (помічник гранатометника) 2 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 15 січня 2020 року, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування військової частини та поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 15 лютого 2020 року, в умовах особливого періоду, крім військового стану, незаконно, постійно перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 НГУ, проводивши час на власний розсуд за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що він дійсно в період з 15 січня 2020 року до 15 лютого 2020 року самовільно був відсутній за місцем служби та знаходився вдома за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодружений, не працює, раніше не судимий, приймав участь у бойових діях.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є з`явлення з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання немає.

Процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню не має.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1