ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/163/20 Номер провадження 11-кп/814/419/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2ст.125КК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

та її захисників - адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження № 0000051 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника в її інтересах ОСОБА_8 на вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася у сел.Чорнухи Полтавської області, проживає у АДРЕСА_1 , не одружена, не працює, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої,-

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Згідно з вироком, 08 квітня 2020 року, близько 17 год 30 хв, обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись на земельній ділянці у АДРЕСА_1 , під час сварки з потерпілою ОСОБА_10 , на грунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдала ОСОБА_10 один удар лопатою в область голови, внаслідок чого потерпіла впала на землю.
В результаті таких дій обвинуваченої потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани по передній поверхні лівої вушної раковини з переходом на завушну ділянку зліва та на тлі підшкірного крововиливу, що розповсюджується на проекцію соскоподібного відростку зліва та ліву скроневу ділянку, які за ступенем тяжкості відноситься до легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачена подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати та визнати її не винуватою у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що висновки судово-медичної експертизи по справі є необгрунтованими, такими що суперечать іншим матеріалам кримінального провадження. Висновки слідчого експерименту за участю потерпілої, не мають ніякого доказового значення, оскільки умови його проведення не були максимально наближені до тих в яких відбувалася подія. Під час слідчого експерименту чоловікові потерпілої ОСОБА_11 не роз`яснювалися його права.

В апеляційній скарзі адвоката ставиться питання про скасування вироку та закриття провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченої складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

В обгрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що дане кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення не могло бути розпочате, адже матеріали не містять заяви потерпілої про злочин. Вказує, що стороні захисту ніколи не відкривалася інформація про можливий допит потерпілої у день внесення відомостей до ЄРДР і не надавався доступ до протоколу її допиту. Апелянт зазначає, що в даному кримінальному провадженні мало місце порушення права на захист обвинуваченої за сторони призначеного державного захисника ОСОБА_12 , оскільки обвинувачена на початку судового провадження виявилася не обізнаною з матеріалами слідства.

Адвокат зазначає, що паралельно з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_7 той самий слідчий ОСОБА_13 здійснював слідство у справі за заявою ОСОБА_7 проти ОСОБА_14 .

13.04.2020 року слідчий отримав від ОСОБА_7 відмову від обвинувачення проти ОСОБА_14 , а наступного дня вручив підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинувачену та адвокатів, які підтримали вимоги апеляційних скарг, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг та просив вирок залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і грунтується на сукупності зібраних у кримінальному провадженні та ретельно досліджених у судовому засіданні доказів, оцінених з точки зору належності, достовірності, допустимості, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Такий висновок суду детально проаналізований і належним чином вмотивований у вироку, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Свій висновок суд першої інстанції, не зважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини у вчиненому, обґрунтував показаннями потерпілої ОСОБА_10 , про те що 08 квітня 2020 року обвинувачена ОСОБА_7 умисно завдала один удар лопатою в область її голови, внаслідок чого вона впала на землю.

Допитаний в судовому засіданні судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 дав суду аналогічні покази.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 свою причетність до інкримінованого правопорушення заперечувала.

Як вбачається з вироку суду, свідок ОСОБА_11 суду першої інстанції пояснив, що був на власному огороді з дружиною ОСОБА_10 , встановлювали сітку. ОСОБА_7 з її дитиною лопатою на своєму огороді зрубувала кукурудзиння. Коли зав`язалася сварка він підійшов до дружини. Казали ОСОБА_7 , щоб вона не займала стовпчики. А вона каже, що спалить і викине. Дитина побігла до хати, звідки принесла відро та віддала обвинуваченій. Вона вилила на їх відро з нечистотами. Він хотів це відро забрати та надіти їй на голову. Коли відро вихватив, обвинувачена впала на землю, вивернулась і відкинула його. Він нагнувся за відром. В цей момент обвинувачена своєю лопатою, з якою була на городі, нанесла його дружині удар лопатою по лівій стороні голови. Дружина впала на землю та хвилин 3-4 була без свідомості.
Ці показання є послідовними та узгоджуються з іншими наведеними у вироку суду першої інстанції об`єктивними доказами, а саме: даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.04.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_11 продемонстрував, як саме обвинувачена ОСОБА_7 наносила ОСОБА_10 тілесні ушкодження, (а.п.86-88), даними висновку експерта №62 від 10.04.2020 року згідно якого при обстеженні ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження в області вуха, висновком експерта №66 від 16.04.2020 при проведенні додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , висновок експерта №65 від 16.04.2020.
Не залишилося без оцінки суду і твердження обвинуваченої про те, що вона не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , яке суд оцінив критично, як таке, що дане з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ці показання повністю спростовані наведеними вище доказами, які суд обґрунтовано відніс до об`єктивних.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що своїми діями ОСОБА_7 умисно заподіяла потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому вина обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК Україн, є доведеною і кваліфікація її дій за ч.2 ст.125 КК України є вірною.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника ОСОБА_8 щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду першої інстанції, та відсутності в діях обвинуваченої ОСОБА_7 складу інкримінованого злочину, є неспроможними, так як спростовуються об`єктивно з`ясованими обставинами та підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду і належно оціненими судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставності не взяття до уваги судом першої інстанції даних звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що кримінальне провадження №0000052 за заявою ОСОБА_7 проти ОСОБА_11 , було закрите за заявою ОСОБА_7 , та не є предметом перегляду в даному кримінальному провадженні.

Щодо тверджень в апеляційній скарзі обвинуваченої про те, що слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_11 проведений з процесуальними порушеннями, оскільки відбувався не на місці події, то колегія суддів зазначає, що з протоколів слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_11 вбачається, що потерпілій роз`яснено її права та обов`язки, попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.
Свідку ОСОБА_11 також роз`яснено його права та обов`язки, попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, дачу завідомо неправдивих показань.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції повною мірою дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, оскільки врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, класифікується як кримінальний проступок, дані про особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено,а крім того судом враховано і досудову доповідь органу пробації, згідно якої виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить великої небезпеки для суспільства за умови, здійснення нагляду, застосування соціально-виховних заходів спрямованих на протиправність та запобігання вчинення кримінальних правопорушень, та призначив ОСОБА_7 покарання, яке , на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та в її інтересах адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_15 .