Провадження № 1-кс/947/5989/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000029 від 09.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про арешт об`єкту нерухомості, а саме елінг АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 16011526), №0000029 від 09.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000029 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері.

ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будуючи виконуючим обов`язки начальника Філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України, тобто службовою собою, 18.03.2021, більш точний час в ході слідства встановити не вдалось, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вході бесіди з представником групи приватних підприємців ОСОБА_6 , який повідомив останньому про наміри здійснення фінансових інвестицій у будівництво житлового будинку у центральній частині міста Одеси, і ОСОБА_5 ,діючи умисно,з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення,запропонував останньому, що за вчинення дій з використанням наданого йому ( ОСОБА_5 ) службового становища, а саме підготовки та підписання документів задля передачі одного з об`єктів нерухомого майна, розташованого за вказаною адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить Міністерству оборони України та перебуває у користуванні Концерну «Військторгсервіс», допоможе ОСОБА_6 з подальшим сприянням у перереєстрації права власності на зазначене нерухоме майно у декілька етапів, а вартість реалізації вказаного проекту складатиме понад 900 тисяч доларів США.За вказану суму грошових коштів ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що він, як посадова особа Філії «Південна» Концерну «Військторгсервіс», сприятиме у реалізації інвестиційних намірів ОСОБА_6 перед посадовими особами Концерну та Міністерства оборони України.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 особисто підготував та підписав відповідний договір з підприємцем від імені Філії «Південна» концерну «Війсьторгсервіс», а саме між Філією «Південна» Концерну «Військторгсервіс» в особі начальника ОСОБА_5 з одного боку та Адвокатське об`єднання «Трійця» в особі директора ОСОБА_7 на зберігання ТМЦ в будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 4 «А», який слугував фактичним «бронюванням» об`єкту за інвестором, а саме ОСОБА_6 , який має надати неправомірну вигоду ОСОБА_5 . Після чого,30.04.2021 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 отримав визначену ним суму неправомірної вигоди у розмірі 40.000 доларів США від ОСОБА_6 за вчинення дій з використанням наданого йому ( ОСОБА_5 ) службового становища, а саме підготовки та підписання вищезазначених документів задля передачі одного з об`єктів нерухомого майна, з подальшим сприянням у перереєстрації права власності на вказане вище нерухоме майно у декілька етапів, за першу частину зазначено проекту.

За вищевикладених обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду у великому розмірі, будь якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтування клопотання
Як вбачається з клопотання, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, максимальне покарання за яке передбачено у вигляді позбавленням волі до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилається на ч. 2 ст. 170 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей і документів, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Разом з тим, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду у великому розмірі, будь якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Сторона обвинувачення, в клопотанні, просить накласти арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки це необхідно з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

На підтвердження права власності на майно, сторона обвинувачення, надає витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у якому зазначено, що ЕЛІНГ АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Доводи сторін
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, разом з тим, від слідчого надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.
Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений.
Мотивація суду
Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням положень ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності власника майна.

01.05.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за ознаками: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду у великому розмірі, будь якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються такі обставини:

1) Правову підставу для арешту майна.

2) Достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

3) Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

4 ) Наслідки арешту майна для підозрюваного та інших осіб.

Правова підстава для арешту майна
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя зазначає, що санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Слідчий суддя оцінює ці обставини лише для встановлення достатності підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки санкцією передбачена конфіскація майна, та достатніми є підстави вважати, що суд може призначити таке покарання, а також запобігання спробам підозрюваного вчинити дії щодо майна, спрямованих на його продаж, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна, з забороною розпорядження майном.

Достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення
Слідчий суддя оцінює докази, що можуть вказувати на вчинення особою кримінального правопорушення, що, фактично, є оцінкою наявності обґрунтованої підозри.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадку забезпечення конфіскації як виду покарання).

Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Іншими словами, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 повідомлений про підозру. Матеріали клопотання, вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, що розслідуються в кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя переконаний в наявності фактів та інформації, які вказують на те, ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. ч.3 ст. 368 КК України.

Розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Наслідки арешту майна для підозрюваного та інших осіб
Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права підозрюваного та інших осіб користуватися нерухомим майном. З урахуванням цих обставин, а також аргументів, зазначених у попередньому розділі, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення конфіскації як виду покарання, є пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000029 від 09.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України - задовольнити.

Накласти арешт об`єкт нерухомості, а саме елінг № НОМЕР_1 загальною площею 92,1 кв.м, що розташовується за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 16011526), що на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною розпорядження майном.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1