Ухвала

іменем України
16 грудня 2020 року

м. Київ
справа №697/972/18
провадження №51-5780ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 7 травня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 1 вересня 2020 року,

встановив:
за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 7 травня 2020 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва та жителя АДРЕСА_1 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2017 року у виді 4 років позбавлення волі остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

За ч. 1 ст. 263 КК ОСОБА_4 виправдано.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів.
Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 28 березня 2018 року близько 14:00, діючи умисно, повторно, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, проник через ворота на територію ПАТ «НАСК «Оранта» на вул. Героїв Небесної Сотні, 4, у м. Каневі Черкаської області, де розбив шибку у вікні та проник до приміщення адміністративної будівлі, з якої викрав 219 кг макулатури, чим завдав ПАТ «НАСК «Оранта» майнової шкоди на суму 525, 6 грн.
Він же, в період з 04:00 30 березня по 05:00 31 березня 2018 року з метою таємного викрадення чужого майна знову проник у приміщення вказаної адміністративної будівлі, звідки повторно викрав 20 металевих кутників, чим завдав ПАТ «HACK «Оранта» майнової шкоди на суму 3342 грн.

Крім того, ОСОБА_4 29 липня 2018 року близько 01:00 шляхом віджиму дверей проникнув до підвального приміщення магазину ФОП «Пересунько» по вул. Енергетиків, в м. Каневі Черкаської області, звідки повторно таємно викрав майно, що належало потерпілому ОСОБА_6 на суму 7065,65 грн., чим завдав йому майнової шкоди.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 1 вересня 2020 року зазначений вирок залишивбез змін.

У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_4 та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК, просить на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), змінити оспорювані вирок та ухвалу. За твердженням захисника районний суд мав зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон № 838-VIII) з 9 лютого по 15 березня 2017 року, а з 30 жовтня 2018 року по день набрання вироком законної сили, а саме 1 вересня 2020 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі Закон № 2046-VIII) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Звертає увагу на те, що в порушення вимог ст. 419 КПК суд апеляційної інстанції не дав вичерпних відповідей на всі доводи її апеляційної скарги, не мотивував належним чином своє рішення, та, як наслідок, безпідставно залишив цей вирок без змін.
Колегія суддів (далі Суд), перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК, уредакції Закону № 838-VIIIзарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17)зокрема, у п. 107, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 2046-VIII, згідно якого попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з наданих до касаційної скарги копій оспорюваних судових рішень, ОСОБА_4 був засуджений оскаржуваним вироком до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2017 року у виді 4 років позбавлення волі остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Оскільки, ОСОБА_4 перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення з 9 лютого по 15 березня 2017 року у зв`язку з іншим кримінальним провадженням, то у місцевого суду не було правових підстав для застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII у межах даного кримінального провадження.
Як убачається з копії оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 вчинив крадіжки в березні та липні 2018 року, тобто після 21 червня 2017 року, а тому при зарахуванні йому в строк покарання терміну попереднього ув`язнення застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 2046-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що і зробив місцевий суд, зазначивши у вироку про початок строку відбування покарання засудженому з часу взяття його під варту, а саме з 30 жовтня 2018 року.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи є аналогічними тим, що викладені в касаційній скарзі захисника,та були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який дав на них вичерпні відповіді та належним чином обґрунтував своє рішення, виклавши у ньому докладні мотиви, з яких ці апеляційні скарги було залишено без задоволення, а вирок без змін.

Вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оспорюваних вироку та ухвали з підстав зазначених у касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 не навела, і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.
З огляду на викладене касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:
у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 7 травня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 1 вересня 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3