У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 25 серпня 2016 року Дорогомиловським районним судом м. Москви ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (надалі КК Російської Федерації),
- якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9

Встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Апелянт просить ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 , про приведення у відповідність вироку Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25 серпня 2016 року із законодавством України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року, задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Приведено у відповідність із законодавством України вирок Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25 серпня 2016 року, яким громадянина України ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Визначено, що кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_6 злочин, передбачена ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України.
Визначено, засудженому ОСОБА_6 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25 серпня 2016 року, за ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців без конфіскації майна.
Ухвалено рахувати строк відбування покарання з 25 серпня 2016 року.
На підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано термін його перебування під вартою з 06 травня 2016 року по 25 серпня 2016 року (включно) з розрахунком: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Апелянт не погоджується з ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року, вважає її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На думку апелянта, оскаржуваною ухвалою погіршено правове становище громадянина України ОСОБА_6 , оскільки після приведення вироку у відповідність до законодавства України, Російська Федерація відмовляється передавати його до України, його позбавлено права відбування покарання на території України.
Вказує, що в матеріалах справи відсутній виклик представника Міністерства юстиції України та повідомлення про дату та час розгляду клопотання МЮУ про приведення вироку РФ у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_6 , що є порушенням порядку розгляду клопотання.
Апелянт звертає свою увагу, що в порушення положень ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобі, не зважаючи на участь в судовому засіданні прокурора.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

11 липня 2017 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до чинного законодавства України вироку Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25 серпня 2016 року, для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_6 на території України відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.

Ухвалою судової колегії апеляційної інстанції в кримінальних справах Московського міського суду від 25 жовтня 2016 року вказаний вирок залишений без змін.

25 жовтня 2016 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

ОСОБА_6 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Липецькій області»; кінець строку відбування покарання 05 листопада 2026 року.

11 квітня 2017 року, після засудження, ОСОБА_6 звернувся із заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що він є громадянином даної держави.

Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну ОСОБА_6 для подальшого відбування покарання.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року, задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Приведено у відповідність із законодавством України вирок Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25 серпня 2016 року, яким громадянина України ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Визначено, що кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_6 злочин, передбачена ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України.
Визначено, засудженому ОСОБА_6 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Дорогомиловського районного суду м. Москви від 25 серпня 2016 року, за ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців без конфіскації майна.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження апеляційний суд дійшов наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі не прибуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Аналіз зазначених положень законодавства, дає підстави для висновку, що розгляд питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, підлягає здійсненню згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, в тому числі з виконанням вимог ст. 343 КПК України, а саме повідомлення секретарем судового засідання про повне фіксування судового розгляду технічними засобами, а також про його умови.

Разом з тим, як свідчать матеріали судового провадження, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України розглянуто судом першої інстанції за участю прокурора, але без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, що, в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , в якій порушується питання про скасування ухвали у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 424, 532, 603, 610 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: