Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання начальника відділення СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000484 від 08.02.2018 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник відділення СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000484 від 08.02.2018 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що «У провадженні Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000484 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.12.2017 приблизно о 16.30 год. на перехресті вулиць Кирилівської та Петропавлівської автомобілем «Хонда» відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Центрального госпіталю МВС.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що «...05.12.2017 приблизно о 16:30 год., він знаходився на зупинці громадського транспорту «Куринівський парк», де переходив вул. Кирилівську в сторону вул. Петропавлівської по регульованому пішохідному переходу. Підійшовши до пішохідного переходу, він побачив, що автомобілі стоять на червоний сигнал світлофору, після чого розпочав переходити проїжджу частину, дана ділянка має по дві смуги для руху в кожному напрямку та розділена подвійною суцільною смугою, та регулюється світлофором.

Розпочавши рух, пройшовши половину проїжджої частини вул. Кирилівської, він побачив праворуч автомобіль «Хонда CR-У» сірого кольору, який знаходився в крайній правій смузі для руху та який різко розпочав рух, побачивши прискорення автомобіля він намагався «увернутися» від зіткнення, однак цього не вдалось, зіткнення відбулось передньою лівою стороною автомобіля та вдарило його в ліву ногу, після чого відчув хруст та біль в лівій нозі, внаслідок чого впав на проїжджу частину, підвівшись відчув, що не може стояти на лівій нозі.

Зазначив, що зіткнення відбулося в крайній смузі та він рухався з ліва на право відносно автомобіля.

Після зіткнення, автомобіль «Хонда CR-V» зупинився, ОСОБА_4 накульгуючи вийшов на тротуар, також до нього підбіг його знайомий ОСОБА_5 , який перебував на протилежній стороні дороги. Після цього, водій автомобіля «Хонда CR-V» відчинив дверку, та він побачив, що за кермом знаходиться жінка, він повідомив їй, що йому необхідно в травмпункт оскільки болить ліва нога, жінка відповіла, що може відвезти його.

Після чого, він з ОСОБА_5 сіли в автомобіль «Хонда CR-V», та в розмові стало відомо, що водій автомобіля ОСОБА_6 (тел. НОМЕР_1 ), та державний номерний знак автомобіля НОМЕР_2 , приїхавши в інститут ортопедії, де працює знайома ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (тел. НОМЕР_3 ), їм повідомили, що не можуть зробити рентген знімок травмованої ноги, оскільки не має лікарів на місці...».

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що «...05 грудня 2018 року близько 15 години він повертався на тролейбусі з центру м. Києва додому і вийшов на зупинці «Куринівський парк». Цим же тролейбусом повертався додому його знайомий ОСОБА_4 . Для того, щоб дістатись додому їм необхідно було перейти дорогу вул. Кирилівської від «Куринівського парку». В цей час був червоний сигнал світлофору для транспортних засобів, і ОСОБА_4 розпочав рух на протилежний бік вул. Кирилівської. Коли ОСОБА_5 підійшов до пішохідного перереходу вже горів червоний сигнал світлофора для пішоходів, тому він зупинився щоб дочекатись зеленого світла для пішоходів. В цей час ОСОБА_4 подолав більшу частину шляху, і коли йому залишилось пройти до тротуару метрів зо два, з останнього ряду з великим прискорення «стартував» автомобіль «Хонда» чи то позашляховик, чи кросовер. Державний номер та колір автомобіля не пам`ятаю. Вказаний автомобіль сильно вдарив ОСОБА_4 . Від удару останній «пролетів» метрів 2-3 та впав. ОСОБА_5 в цей час знаходився на тротуарі та чекав зеленого світла для пішоходів, не міг підбігти до нього щоб допомогти, бо ї транспортний потік був дуже щільним. Оскільки темна пора доби ще не j настала, він добре бачив, що водій автомобіля «Хонда» не виходить до потерпілого, а залишається в кабіні водія. Після того, як загорілося зелене і світло світлофора для пішоходів, він підбіг до ОСОБА_4 і помітив, що скло в автомобілі «Хонда» так сильно за тоноване, що зовсім не видно, хто знаходиться в середині автомобіля. Можливо це і було причиною наїзду на пішохода, оскільки не помітити за декілька метрів людину, яка на пішохідному переході в світлу пору доби наближається до автомобіля, який тільки розпочав (рух, практично не можливо. ОСОБА_5 намагався допомогти ОСОБА_4 піднятися, щоб перевести його на тротуар, але він сказав, що під час удару автомобілем в лівій нозі щось сильно хруснуло і, внаслідок сильного болю він не може іти. В цей час з автомобіля «Хонда» вийшла жінка - водій (як стало відомо з її слів, ОСОБА_8 )...». Користувачем та власником автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 згідно витягу зБД «НАІС» є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 .

17.02.2018 автомобіль «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені, оскільки останній міг зберігти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення (механічні деформації, витіки технічної рідини, тощо), що мають важливе доказове значення у кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту на автомобіль «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до положень ч.2 ст. 170 КПК України є збереження речового доказу.

В свою чергу, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 , буде намагатись відчужити, приховати автомобіль «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки органам досудового розслідування вищевказаний автомобіль необхідний для проведення комплексних судових експертиз, які проводяться у термін понад один місяць та мають дуже важливе доказове значення у кримінальних провадження щодо дорожньо-транспортних пригод, проведення яких буде не можливим у тому разі, якщо автомобіль буде продано, проведено ремонті роботи, тощо.

Пунктом 7 ч. 1ст. 131 КГЇК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1ст. 131 КПК України заходи забезпечення

кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КГІК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зібраними у кримінальному провадженні доказами встановлено, що автомобіль «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 , є засобом вчинення кримінального правопорушення.

Вказаний матеріальний об`єкт має важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

Враховуючи обставини, з метою недопущення знищення, відчуження, передачі в тимчасове володіння іншим особам, зникнення, втрати або пошкодження вищевказаного автомобіля, а також керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий просить розглянути клопотання та винести ухвалу про арешт майна, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_2 з номером кузова: НОМЕР_4 із встановленою забороною їх використання та відчуження.»

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення такого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до п. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У порушення зазначених вимог закону у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Повернути прокурору для усунення недоліків клопотання начальника відділення СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000484 від 08.02.2018 про арешт майна.

Встановити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддяОСОБА_1