Справа № 639/171/21
Провадження № 1-кс/639/84/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05.11.2020 у кримінальному провадженні №0001033 від 20.08.2020,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2021 року в провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , в якій він просив:
1) скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05.11.2020 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001033 від 20.08.2020 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України;

2) зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001033 від 20.08.2020 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

Мотивована скарга тим, що 05.11.2020 органом досудового розслідування складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , проте в день складення зазначене повідомлення вручене не було, що є порушенням приписів ч. 1 ст. 278 КПК України щодо вручення письмового повідомлення про підозру в день його складання слідчим або прокурором. У випадку неможливості такого вручення у день складення, письмове повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Проте «неможливість вручення» має бути підтверджена реальним існуванням належно доведених обставин переховування особи від органів досудового розслідування. Орган досудового розслідування був попереджений, що з 05.11.2020 по 20.11.2020 ОСОБА_5 перебував у плановій щорічній відпустці, а з 24.11.2020 по 26.11.2020 (включно) перебував на лікарняному.

При цьому, 12.11.2020 прокурор намагався передати повідомлення про підозру ОСОБА_5 дорослому члену його сім`ї рідному брату ОСОБА_6 , однак останній відмовився; 13.11.2020 повідомлення про підозру ОСОБА_5 було направлено адміністрації за місцем роботи Харківській міській раді (підозра датована 05.11.2020, а супровідний лист датований 13.11.2020), яка в подальшому була повернута прокурору ОСОБА_3 із зазначенням того, що вручення повідомлення про підозру іншими особами, у тому числі посадовими особами органів місцевого самоврядування КПК України не передбачено; 30.11.2020 під час проведення допиту ОСОБА_5 в приміщенні СУ ГУНП в Харківській області, прокурор ОСОБА_3 , вручив ОСОБА_5 повідомлення про підозру, яка датована 05.11.2020. Заявник вважає такі дії щодо вручення повідомлення про підозру вчиненими з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 278 КПК України. Таким чином, підозру ОСОБА_5 було підписано керівником Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 05.11.2020 і в цей день вона вручена не була, а спроби вручити її у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень були здійснені лише 12-13 листопада 2020 року.

Крім того, згідно з наданою відповіддю на адвокатський запит Харківською обласною прокуратурою інформацією з ЄРДР щодо руху по кримінальному провадженню за № 0001033 від 20.08.2020 ОСОБА_5 був повідомлений про підозру 12.11.2020.

З огляду на викладене, адвокат ОСОБА_4 вважає, що у зв`язку з неврученням повідомлення про підозру ОСОБА_5 у день її складення, його не можна вважати підозрюваним. Недотримання визначеного законом процесуального порядку здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_5 , що обумовило не набуття ним статусу підозрюваного, та подальше проведення досудового розслідування в межах такого кримінального провадження, є порушенням права на захист.

Також ОСОБА_4 зазначає про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 від 05.11.2020, оскільки зазначені в ній обставини не підтверджуються жодним належним і допустимим доказом, всі твердження сторони обвинувачення ґрунтуються виключно на припущеннях. Наголошує на неточностях та недоліках висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи № 6/2315СЕ-20 від 21.10.2020.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 доводи скарги підтримали й просили її вимоги задовольнити.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги та зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 здійснено у відповідності до вимог ст. 278 КПК України, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали та оцінивши надані докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001033від 20.08.2020 за підозрою ОСОБА_5 та інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження повідомлення про підозру є порушення вищевказаних процесуальних норм.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ній вимогам.

Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення- у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Положеннями ст. 135 КПК визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З матеріалів кримінального провадження видно, що 05.11.2020 керівником Харківської обласної прокуратури складено та підписано повідомлення про підозру стосовно депутата Харківської міської ради ОСОБА_5 та надано доручення процесуальному керівнику здійснити вручення ОСОБА_5 зазначеного повідомлення.

Для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 05.11.2020 вживались заходи:

- 03.11.2020 ОСОБА_5 отримав повістку про явку 05.11.2020 до СУ ГУНП в Харківській області для забезпечення участі у слідчих діях, що підтверджується підписом ОСОБА_5 у корінці повістки про виклик;

- 05.11.2020 процесуальний керівник прибув до СУ ГУНП в Харківській області для виконання доручення керівника Харківської обласної прокуратури щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 , однак сам ОСОБА_5 до СУ ГУНП в Харківській області 05.11.2020 не прибув, причини неявки не повідомив;

- 05.11.2020 здійснено виїзд за місцем роботи ОСОБА_5 - Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, де працівниками Департаменту було зазначено про відсутність ОСОБА_5 на робочому місці, що підтвердив допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту ОСОБА_8 , який на той час був заступником директора Департаменту житлового господарства Харківської міської ради ОСОБА_5 ;

- 05.11.2020 здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що ОСОБА_5 і члени його сім`ї за цією адресою відсутні;

- 06.11.2020 на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук за участю адвоката ОСОБА_9 . Під час обшуку ОСОБА_5 участь не брав, а його захисник - адвокат ОСОБА_9 повідомив, що місце знаходження ОСОБА_5 йому не відомо;

- 12.11.2020 здійснено виїзд до рідного брата ОСОБА_5 ОСОБА_6 , який відмовився отримувати повідомлення про підозру для передачі ОСОБА_5 , що було зафіксовано за допомогою відеозапису;

- 13.11.2020 повідомлення про підозру ОСОБА_5 направлено до Харківської міської ради - за місцем роботи ОСОБА_5 (вих. № 09/3-1056-20);

- 19.11.2020 в порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК співробітникам УСР в Харківській області ДСР НП України надано доручення встановити місце знаходження ОСОБА_5 . Згідно з даними рапорту старшого оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НП України від 23.11.2020 в ході виконання цього доручення було здійснено виїзди за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 , а також за місцем роботи ОСОБА_5 - Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, однак там його виявлено не було. Також здійснено дзвінок на номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , однак телефон відключено;

- постановою слідчого від 23.11.2020 ОСОБА_5 оголошено у розшук;

- 26.11.2020 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області про дозвіл на затримання з метою приводу до суду ОСОБА_5 ;

- 30.11.2020 під час проведення допиту ОСОБА_5 в приміщенні СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 особисто вручено повідомлення про підозру від 05.11.2020.

Разом із цим, із доданих до скарги документів та матеріалів кримінального провадження видно, що:

- відповідно до копії Розпорядження секретаря Харківської міської ради від 05.11.2020 №561/к на підставі заяви ОСОБА_5 останньому надано частину щорічної основної відпустки з 05.11.2020 по 20.11.2020;

- відповідно до копії листка непрацездатності серія АДР №785001 ОСОБА_5 перебував на лікарняному з 24.11.2020 по 26.11.2020;

- лише 13.11.2020 до Харківської обласної прокуратури надійшло клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 від 12.11.2020, в якому зазначено, що ОСОБА_5 з 05.11.2020 по 20.11.2020 перебуває у плановій щорічній відпустці, а тому не має фактичної можливості брати участь у проведенні процесуальних та інших слідчих дій;

- лише 27.11.2020 до Харківської обласної прокуратури надійшло клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 від 26.11.2020 в якому зазначено, що відпустка ОСОБА_5 закінчилась і в робочий час він перебуває за місцем роботи;

- лише 08.12.2020 до Харківської обласної прокуратури надійшов лист Харківської міської ради від 26.11.2020, яким повернуто повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05.11.2020, надіслане на їх адресу 13.11.2020 листом вих. № 09/3-1056-20.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурор з об`єктивних причин, зокрема, обумовлених поведінкою ОСОБА_5 та сторони захисту, не мав можливості реалізувати вимоги ч. 1 ст. 278 КПК України щодо вручення письмової підозри ОСОБА_5 в день її складення, що в даному випадку не свідчить про порушення права ОСОБА_5 на захист, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України статус підозрюваного особа набуває лише після повідомлення про підозру.

Крім того, особливих вимог щодо вручення як до акту передання особисто, безпосередньо «з рук в руки» тексту повідомлення про підозру не встановлює ані норма статті 278 (єдина, що регулює саме порядок вручення цього повідомлення), ані спеціальна норма статті 481 КПК України (розділ (2.3) Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19)).

Отже повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001033 від 20.08.2020, здійснено у спосіб, визначений ч. 1 ст. 278 КПК України.

Частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 зазначено, що під «обґрунтованою підозрою» необхідно розуміти існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчинені кримінальних правопорушень, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовується такими доказами: договором №ФТР4-29/19 від 18.03.2019; актом № ФТР4-29/19-1 від 26.03.2019 приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за березень 2019 року; договором підряду №КР-395/19 від 09.07.2019; актом № 1/395 від 24.07.2019 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року; договором підряду №КР-393/19 від 09.07.2019; відомістю ресурсів до акту прийняття № 1/393 за липень 2019 року; висновком товарознавчої експертизи № 6/2315СЕ-20 від 21.10.2020, проведеної Харківським науково дослідним експертно криміналістичним центром МВС України; протоколом про результати здійснення негласної (розшукової дії); іншими матеріалами кримінального провадження.

Посилання в поданій скарзі на неточності та недолікі висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи № 6/2315СЕ-20 від 21.10.2020, відсутність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень на даному етапі провадження не вирішується.

Вказані питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду, не дає підстав для скасування підозри.

Згідно зі ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05.11.2020 відповідає вищезазначеним вимогам ст. 277 КПК України.

Вимоги скарги адвоката ОСОБА_4 зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001033 від 20.08.2020 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 не можуть бути задоволені з огляду на таке.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, з огляду на положення частини першої статті 24 КПК України не є необмеженим, а гарантується кожному в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.

Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.
Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 березня 2019 року по (справа № 807/1456/17 чинне законодавство не передбачає виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, така інформація не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин. Отже, заявлену позовну вимогу суди не можуть розглядати за правилами будь-якого судочинства (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2019 (справа № 807/1456/17, провадження № 11-1460апп18)).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скарга захисника ОСОБА_4 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05.11.2020 у кримінальному провадженні № 0001033 від 20.08.2020 -відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1