Справа № 396/1275/20
Провадження № 1-кп/396/227/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.10.2020 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, освіта середня, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 , 25 серпня 2020 року вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
Судом встановлено, що 25.08.2020 року близько 12 год. більш точного часу ні судом, ні слідством не встановленоОСОБА_3 , рухався на власному тракторі Т-40 без державного номерного знаку, польовою дорогою яка розташована паралельно вулиці Святкова у с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, де в цей час попереду себе помітив свою давню знайому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з якою перебував у неприязних стосунках через фінансові зобов`язання. Так, рухаючись назустріч останній, ОСОБА_3 зупинився, підійшов до ОСОБА_6 та запив у неї коли вона поверне грошові кошти, однак остання сказала, що нічого повертати не буде, та в цей час у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на відкрите викрадення майна, а саме поміченого ним полімерного пакету, що був у руках ОСОБА_6 з метою відшукання грошових коштів.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що вчинювані ним дії, здійснюються в умовах очевидності ОСОБА_6 , зупинив свого трактора, вийшов із нього та підійшовши до ОСОБА_5 попереду, за допомогою своєї фізичної сили рук, вирвав із рук останньої полімерний пакет, в якому розпочав шукати грошові кошти, однак помітив лише мобільний телефон, марки Nomi моделі КІ244, чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та вмонтованими сім картками «Київстар» НОМЕР_3 , та «Водафон» НОМЕР_4 та сівши до трактора поїхав у невідомому напрямку.
З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 230 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, пояснивши, що обставини вчинення злочину, повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаюється, стверджуючи, що такого більше не повториться, просить сурово не карати та не позбавляти волі.
Потерпіла ОСОБА_8 , належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій просить судовий розгляд по справі проводити у її відсутність.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_3 змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності його позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, та учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його пояснень, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів.
Відповідно до положень ст. 186 КК України грабіж, як склад злочину характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Тобто, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину. Психічне ставлення винного до завданої ним потерпілому значної шкоди може бути як умисним, так і необережним.
З врахуванням вище зазначеного, суд дослідив та перевірив представлені по справі докази у зазначеному вище порядку, надав їм належну оцінку в їх сукупності та приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, та він дійсно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення скоєно нетяжкий злочин.
Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не одружений, на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має. На «Д» обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. В силу ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимості.
Згідно висновку Новоукраїнської філії ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вважають, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: проходження пробаційної програми "Профілактика агресивної поведінки". Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Водночас при призначення покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений щиро кається у вчиненому та активно сприяв у розкритті злочину.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 186 КК України слід призначити у межах санкції статті у вигляді громадських робіт так як більш м`яке покарання як штраф не може бути призначено особі, яка офіційно не працює та не має матерільного доходу, враховуючи, що протипоказання до призначення громадських робіт передбачені ч.3 ст. 56 КК України відсутні.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 326 грн. 88 коп. (триста двадцять шість грн. 88 коп.), підлягають стягненню в дохід держави.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 326 (триста двадцять шість) грн. 88 коп.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- мобільний телефон марки Nomi моделі КІ244 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та дві сім картки, мобільного оператору «Київстар» та «Водафон», які знаходяться у камері зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, за адресою вул. Гагаріна 4 м. Новоукраїнка - повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий: ОСОБА_1