Постанова

Іменем України

02 грудня 2020 року

м. Київ
Справа № 583/1779/19
Провадження № 51-3888 км 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора
захисника (відеоконференція) ОСОБА_5 ,
обвинуваченого (відеоконференція) ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 липня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження в кримінальному провадженні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 травня 2020 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 02 липня 2020 року.
Суддя Харківського апеляційного суду ухвалою від 15 липня 2020 року, керуючись положеннями ч.4 ст.399 Кримінального процесуального кодексу України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вказану ухвалу суду першої інстанції з тих підставах, що вимоги кримінального процесуального закону та рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційними положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, не передбачають апеляційний порядок оскарження ухвали підготовчого судового засідання в частині обрання запобіжного заходу.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про перегляд ухвали судді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що прийняте рішення позбавляє його право на оскарження неправомірного судового рішення і не відповідає нормам кримінального процесуального законодавства, Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року у справі № 4-р/2019 щодо неконституційності положень ч. 2 ст. 392 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений та захисник підтримали касаційну скаргу.
Прокурор також не заперечував щодо задоволення поданої скарги.
Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного і касаційного оскарження рішення суду.
За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.
Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому процесі.

Відповідно до частини 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України передбачено загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом та судом, презумпція невинуватості й забезпечення доведеності винуватості, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Однак, з такою позицією колегія суддів касаційного суду погодитися не може.
Верховним Судом у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 505/2898/19 (провадження № 51-5283км19) вже була визначена позиція, відповідно до якої, виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України, терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 Конституційний Суд України визнав неконституційним положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Та обставина, що у рішенні Конституційного Суду України вказано «продовження строку тримання особи під вартою», а не «обрання», на думку колегії суддів Верховного Суду, не свідчить про лише можливість оскарження ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, про що зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, та не може слугувати підставою для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу про обрання, в тому числі застосування, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і обмежує право особи на доступ до правосуддя.
Отже, висновок апеляційного суду про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а не продовжено вказаний запобіжний захід, а тому відповідно до положень ст. 392 КПК України та вищезазначеного рішення Конституційного Суду України ухвалаОхтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 травня 2020 року про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному оскарженню не підлягає, не ґрунтується на вимогах закону.

Ухвала, що оскаржувалася в апеляційному порядку, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції та за своїм змістом стосувалася строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , неправильно застосував приписи ст. 392 КПК України, звузивши її зміст, що призвело до помилкового висновку про відсутність права на оскарженняухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 травня 2020 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними в розумінні положень ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Стосовно клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу судом касаційної інстанції у цьому судовому провадженні, колегія суддів не вбачає можливим його розглядати, оскільки в межах цього судового провадження не здійснюється розгляд кримінального провадження по суті.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 липня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 травня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3