КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування на 60 днів, до 15 листопада 2020 року включно, із визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 400 (чотириста двадцять тисяч чотириста) гривень, із покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, працюючого не офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307,ч. 3 ст. 313 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджує, що повідомлення про підозру побудоване на припущеннях сторони обвинувачення, є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що підозрюваний фактично повідомлення про підозру не отримував, оскільки йому вручено повідомлення про підозру на іншого громадянина, а саме ОСОБА_12 .

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги відсутність у підозрюваного майнових статків для сплати визначеного судом розміру застави, оскільки при обшуку, за місцем його мешкання, не виявлено значних грошових чи інших цінностей. Вказує, що ухвала слідчого судді не містить посилань на докази та обставини, що розмір застави, визначений положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Додає, що визначений слідчим суддею розмір застави для підозрюваного є непомірним, у зв`язку із чим просить визначити заставу у розмірі від 80 до 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Далі в апеляційній скарзі захисник зазначає, що тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення не може бути підставою для його тримання під вартою. Вказує, що підозрюваний не має судимостей, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 р.н., батьків, дідусів, бабусь, навчається в Київському коледжі транспортної інфраструктури, позитивно характеризується, мав постійне місце роботи до кінця 2019 року.

У підсумку сторона захисту звертає увагу суду на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Додає про ігнорування слідчим суддею практики Європейського суду щодо презумпції залишення на свободі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000605, відомості про яке 07.06.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, а також за підозрою ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.

21.04.2020 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.

22.04.2020 підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.

23.04.2020 Шевченківським районним судом міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

11.06.2020 Шевченківським районним судом міста Києва продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 08.08.2020, який у подальшому продовжено до 21.09.2020.

14.09.2020 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування на 60 днів, до 15 листопада 2020 року включно, із визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 400 (чотириста двадцять тисяч чотириста) гривень, із покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у висновках експерта №19/11/2-29-СЕ/20 від 10.02.2020, №19/11/2-30-СЕ/20 від 13.02.2020, №11-2/2042 від 03.04.2020, №11-2/2472 від 21.04.2020, №11-2/2472 від 21.04.2020, №11-2/2473 від 21.04.2020, №11-2/2474 від 21.04.2020, №11-2/2502, №11-2/2503, №11-2/2499, №11-2/2500, №11-2/2498, №11-2/2501, №8-2/434, протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії-аудіо, відео контроль особи від 07.04.2020, протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 30.03.2020, протоколі допиту ОСОБА_25 від 09.04.2020.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання сторони обвинувачення, оскільки слідчим в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний не має судимостей, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 р.н., батьків, дідусів, бабусь, навчається в Київському коледжі транспортної інфраструктури, позитивно характеризується, мав постійне місце роботи до кінця 2019 року, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків, запобігти яким можливо саме через застосування запобіжних заходів.

Посилання сторони захисту на те, що тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, при цьому врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний фактично повідомлення про підозру не отримував, оскільки йому вручено повідомлення про підозру на іншого громадянина, а саме ОСОБА_12 , не тягне за собою скасування оскаржуваного судового рішення та визнання повідомлення про підозру необґрунтованим та незаконним, з урахуванням наявної у матеріалах провадження постанови про уточнення анкетних даних від 21 квітня 2020 року, відповідно до якої вірними є анкетні дані підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 179-180).

Твердження захисника про те, що повідомлення про підозру побудоване на припущеннях сторони обвинувачення, не заслуговують на увагу, з урахуванням доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості. Підстав вважати повідомлення про підозру таким, що не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, у колегії суддів відсутні.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному застави у межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з наступного.
Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя врахувавши обставини кримінального провадження, наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його вік, майновий та сімейний стан, прийшов до висновку про те, що визначена судом застава, забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_8 та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Посилання адвоката на те, що слідчим суддею при визначенні розміру застави не враховано відсутність у підозрюваного за місцем мешкання значних грошових статків чи інших цінностей, не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки були предметом дослідження слідчого судді та з урахуванням цих обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що застава саме у цьому розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Твердження захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ігнорування слідчим суддею практики Європейського суду щодо презумпції залишення на свободі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Враховуючи вищенаведене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування на 60 днів, до 15 листопада 2020 року включно, із визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 400 (чотириста двадцять тисяч чотириста) гривень, із покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4