справа № 355/753/20
провадження № 1-кп/361/487/21
УХВАЛА
11 лютого 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 21 червня 2020 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченому
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Ірпінь Київської області, громадянину України, вдівцю, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із ст. 89 КК України не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и в :
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 21 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб, який закінчується 19 лютого 2021 року, мотивуючи обвинуваченням його у вбивстві, протиправному заподіянні смерті іншій людині, продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися судом при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не відпали, та полягають у тому, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні вказаного злочину йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, останній не має постійного джерела доходу, втратив міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, тому він без зайвих труднощів може змінити місце свого проживання. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, яких судом ще не допитано, зокрема, на свідка ОСОБА_6 , який у протоколі додаткового допиту висловив своє побоювання, що існує реальна небезпека для нього з боку обвинуваченого. Тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у суді проти задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою заперечували, посилаючись на недоведеність наведених прокурором ризиків, вказуючи на те, що обвинувачений тривалий час уже тримається під вартою, має постійне зареєстроване місце проживання, наміру переховуватися від суду та впливати на свідків він не має, вважають за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає доцільним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

22 грудня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19 лютого 2021 року без визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-р/2019 від 25 червня 2019 року дійшов висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Посилання прокурора на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним особливо тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що не може бути перевірено судом на даній стадії, є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Суд погоджується з наведеними прокурором у клопотанні доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом під час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризик того, що обвинувачений під страхом тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від суду, оскільки він втратив міцні соціальні зв`язки за місцем свого постійного проживання, а також ризик того, що обвинувачений, не будучи під вартою, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, на свідка ОСОБА_6 , який судом ще не допитаний.

З урахуванням викладеного, суд вважає що будь-які менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, за переконанням суду, не забезпечать дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду справи, що зумовлює продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 11 квітня 2021 року та виключає можливість зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, зокрема, на цілодобовий домашній арешт.
Керуючись ст. ст. 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 11 квітня 2021 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні № 0000332 від 21 червні 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1