УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002509 від 03.10.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 02.10.2020 приблизно о 17:15 год., в м. Одесі по вул. Ак. Корольова напроти буд. 44, водій ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці громадського транспорту, в тролейбусі марки «БКМ 321», б.н. НОМЕР_1 (Маршрут № 7) зачиняла двері тролейбуса, придавила ногу пасажиру, в наслідок чого останній упав назад та отримав тілесні ушкодження. В результаті падіння, пасажир ОСОБА_6 , з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді: ЗЧМТ, забій головного мозку, забою м`яких тканин спини та попереку, доставлений до ООКЛ.

03.10.2020 за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

03.10.2020 вищевказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України тролейбус марки «БКМ 321», б.н. НОМЕР_1 , підпадає під ознаки іншого володіння особи, належить КП «ОМЕТ», зареєстрований за адресою: м. Одеса, вул.Водопровідна, 1 (м.т. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ), користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 (м.т. НОМЕР_5 ).
Підставою тимчасово вилучення майна згідно п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є те, що тролейбус марки «БКМ 321», б.н. НОМЕР_1 , відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.
Підставами арешту майна-тролейбус марки «БКМ 321», б.н. НОМЕР_1 , відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є наявність розумних підозр, які свідчать про те що вказаний предмет є доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна - тролейбуса марки «БКМ 321», б.н. НОМЕР_1 , є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезазначеного майна.
Метою накладення арешту згідно п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України, є збереження речових доказів яким є тролейбус марки «БКМ 321», б.н. НОМЕР_1 , має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення.
Якщо транспортні засоби будуть перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.
До суду надійшла заява про розгляд клопотання у відсутність слідчого.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Також не доведено, що на теперішній час, існує загроза можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження зазначеного в клопотанні майна.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що заявником у клопотанні не доведено необхідність в накладенні арешту на зазначене майно, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002509 від 03.10.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Зобов`язати КП «ОМЕТ» на першу вимогу слідчого надати тролейбус марки «БКМ 321», б.н. НОМЕР_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1