Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3593/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000465,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Посилається на те, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що слідчий суддя не звернув увагу на доводи захисту, а саме на те, що вказаний злочин є злочином середньої тяжкості, тяжких наслідків не настало, потерпілий долучив до матеріалів провадження розписку, в якій зазначив, що він прощає підозрюваного та просив суд не позбавляти його волі.

Вказує, що потерпілий сам добровільно прийшов до підозрюваних та просив їх прийняти участь у зйомках в гумористичному шоу, всі ролі були погоджені між підозрюваними і потерпілим.

Зазначив, що слідчий суддя безпідставно відмовив з задоволенні клопотання захисту про допит потерпілого, який би міг підтвердити факт того, що його насильно не утримували і не позбавляли його волі.

Посилається на те, що слідчий суддя також не врахував, що прокурором не доведено, чому не можливо застосувати інший запобіжний захід, а саме домашній арешт або особисте зобов`язання.

Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України, - 60 днів.

Строк тримання під вартою обраховувати з часу фактичного затримання ОСОБА_6 - з 21 години 25 хвилин 09 вересня 2020 року по 21 годину 25 хвилин 07 листопада 2020 року.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та проведення досудового розслідування у розумні строки, а також сприятиме забезпеченню дієвості даного кримінального провадження.

Досудовим слідством встановлено, що 20.05.2020 p. у невстановлений слідством час, ОСОБА_11 запросив ОСОБА_12 до квартири АДРЕСА_2 , для участі у відеозйомках Інтернет трансляції каналу «Молиш и Бригада» на веб-ресурсі «YouTube», який функціонує з метою отримання грошових коштів від глядачів, за обумовленим сценарієм, однак не повідомив останнього про можливість застосування фізичного насильства відносно нього. На вказану пропозицію ОСОБА_12 погодився та близько 20.00 год прибув за вищевказаною адресою, де почав приймати участь у вищевказаній Інтернет трансляції спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15

22.05.2020 р. приблизно о 16.00 год у зв`язку з тим, що під час відеозйомки ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 примушували ОСОБА_12 вчиняти дії, які принижували його честь та гідність, останній висловив бажання припинити участь у подальших відеозйомках та покинути вищевказану квартиру.

Однак, незважаючи на бажання ОСОБА_12 покинути квартиру, де він знаходився, ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діючи умисно та цілеспрямовано, в рамках єдиного злочинного умислу, направленого на незаконне позбавлення волі упродовж невизначеного часу до закінчення Інтернет трансляції каналу, проти волі ОСОБА_12 , систематично застосовуючи до нього фізичне та психічне насильство, утримували останнього в квартирі за вищевказаною адресою до 16.00 год 27.05.2020 р.

Вказані дії у відношенні до потерпілого ОСОБА_12 були припинені о 16.00 год 27.05.2020 р. працівниками Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення 26.05.2020 р. було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 та розпочате досудове слідство за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

30.05.2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

23.06.2020 р. досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000465 від 26.05.2020 року було зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваних ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6

09.09.2020 р. о 21-25 год ОСОБА_6 було затримано відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2020 року .

10.09.2020 р. постановою ст. слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 0000465 від 26.05.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, відновлено.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що ОСОБА_16 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.

Також в клопотанні зазначені на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_16 , не працює, не одружений, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому ступінь його соціальних зав`язків не є стійким. Він раніше неодноразово судимий, тому наявні ризики, що підозрюваний ОСОБА_16 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, в клопотанні зазначено, що ОСОБА_16 підозрюється у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, та йому відомі особа потерпілого та його місце проживання, а тому перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на потерпілого з метою зміни наданих раніше ним показань та уникнення кримінальної відповідальності.

Вказане свідчить про наявність ризиків, зазначених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а обрання ОСОБА_18 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначених ризиків.

ОСОБА_8 про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами провадження. Будь-яких клопотань не надавав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінальної провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинена підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності в обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконати неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (О`Нага v. United Kingdom 16 October 2001, §36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_19 з приводу зникнення її сина ОСОБА_12 від 26.05.2020 (а.п.6); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_19 від 28.05.2020 (а.п.7-9); протоколом обшуку від 27.05.2020 проведеного за адресою АДРЕСА_3 (а.п.11-15); протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_12 від 28.05.2020 (а.п.20); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 28.05.2020 (а.п.21-22); протоколом огляду предметів від 28.05.2020 під час якого було оглянуто відеозаписи з веб ресурсу «YouTube» (а.п.17-19); висновок експерта №232 від 29.05.2020 в якому зафіксовані тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_12 (а.п.26-27).

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи ретельно перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, або вчинити інше чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, за яким передбачено позбавлення волі на строк не більше 5 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного, є підстави вважати, що ОСОБА_8 з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання може переховування від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженні шляхом неявки чи несвоєчасної явки до слідчого, прокурора чи суду, оскільки, останнього було оголошений у розшук та затриманий лише на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на його затримання з метою приводу разом з іншими підозрюваними у м. Кременчуг Полтавської області.

Також слідчим суддею враховано, що ОСОБА_16 не працює, не одружений, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, має непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, однак на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, а тому існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею також встановлено наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, оскільки ОСОБА_16 підозрюється у незаконному позбавленні волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань та йому відома особа потерпілого та його місце проживання та перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на потерпілого.

В матеріалах провадження наявна розписка від потерпілого ОСОБА_12 , надана ним 23.06.2020 р. про відшкодування збитків ОСОБА_13 в розмірі 20 000 грн. Грошові йому передав батько ОСОБА_17 - ОСОБА_20 (а.п.57).

Після чого, відповідно до протоколу допиту від 23.06.2020р., потерпілий просив закрити кримінальне провадження на підставі його заяви від 22.06.2020 p., оскільки шкода йому відшкодована. Вказав, що з`являтися на слідство не буде та не буде надавати показань, оскільки примирився із підозрюваними (а.п.45).

Посилання апелянта на ту обставину, що слідчим суддею не враховано той факт, що потерпілий сам добровільно прийшов до підозрюваних та просив їх прийняти його для участі у зйомках гумористичного шоу, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами провадження, а саме протоколом допиту потерпілого від 28 травня 2020 року, відповідно до якого, потерпілий сидів на лавці поряд перукарні, яка розташована біля центрального ринку та біля14-ї години до нього підійшов невідомий чоловік (пізніше дізнався, що ним являється ОСОБА_21 ) та запропонував заробити 150 доларів за місяць (а.п.21-22).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_8 є неодноразово судимою особою, відбував покарання у виді позбавлення волі та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк. 23.06.2020 р. досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000465 від 26.05.2020 року було зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваного ОСОБА_6 .

Отже, усі ці обставини були враховані слідчим суддею при вирішенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні (незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань), суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, на думку колегії суддів, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості вчинення ним кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством та переховування від суду, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: