Справа № 570/4782/19 Провадження №11-кп/802/878/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2020 року про задоволення клопотання прокурора, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 (ЄРДР №0000920),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 01листопада 2020 включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що прокурором надано докази про наявність ризиків зазначених в клопотанні, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із зобов`язанням носити електронний засіб контролю. Посилається на те, що ухвала суду є прийнятою з грубим порушенням норм процесуального права, принципів об`єктивності та неупередженості, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а тому відсутні ризики, які дають підстави вважати, що він може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, або дії, які зазначені в ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляції, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечив проти апеляції та просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою судом були дотримані.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обгрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

При вирішенні питання про можливість продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд врахував те, що останній обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання прокурора об`єктивно задоволено судом.

Суд, задовольняючи клопотання врахував наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а також те, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам. Суд зважає на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобіганню спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування, суду та незаконно впливати на свідків, один з яких є його дружиною.
Зазначені обставини і наявність вищевказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_7 під вартою. Дані підстави і наявність ризиків не змінилися і по теперішній час.

Разом з тим, враховано судом і те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює.

Врахував суд при цьому те, що хоча законодавством і встановлено, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа і не є безумовною підставою для обрання/продовження щодо неї запобіжного заходу тримання під вартою, однак, поряд з іншими обставинами це також враховується, з чим погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали та ухвалення нової, з викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Головуючий

Судді