Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/90/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференцзв`язку у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001292 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2019 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації у АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25 вересня 2009 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 17 вересня 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 10 червня 2013 року умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 7 місяців 29 днів;
- 07 листопада 2013 року Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21 березня 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання період перебування під вартою з 28 червня 2013 року до 09 січня 2014 року із розрахунку 1 день за 2 дні позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 16 червня 2017 року по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим та призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання рахується з дня обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 22 вересня 2017 року.
Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 період його попереднього ув`язнення з 22 вересня 2017 року до дня набрання вироком законної сили за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, та за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за таких обставин.
12 липня 2017 року о 22 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 проходив по тротуару парку імені Т.Г. Шевченка, що розташований по вулиці Героїв України м. Світловодська Кіровоградської області, де побачив в руках незнайомої йому раніше ОСОБА_10 мобільний телефон, який привернув його увагу як предмет злочинного посягання. В цей момент у ОСОБА_8 раптово, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону з рук ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, рухаючись по тротуару парку імені Т.Г. Шевченка, що розташований по вулиці Героїв України м. Світловодська Кіровоградської області, шляхом ривку повторно відкрито викрав з рук ОСОБА_10 її мобільний телефон марки «iPhone 4S», вартістю 2249 грн., в корпусі якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 27 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , розуміючи, що його дії викриті власником майна та не бажаючи бути затриманим, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2276 грн.
Крім того, 22 липня 2017 року о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 проходив біля будинків № 16 та № 18 по вулиці Будівельників м. Світловодська Кіровоградської області, де побачив в руках раніше незнайомої йому неповнолітньої ОСОБА_11 мобільний телефон, який привернув його увагу як предмет злочинного посягання. В цей момент у ОСОБА_8 раптово, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону з рук неповнолітньої ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, рухаючись біля будинків № 16 та № 18 по вулиці Будівельників м. Світловодська Кіровоградської області, шляхом ривку, повторно відкрито викрав з рук неповнолітньої ОСОБА_11 її мобільний телефон марки «HUAWEI» модель «CUN-U29», вартістю 2064 грн., в корпусі якого знаходились сім-картки мобільного оператора «Київстар», вартістю 27 грн. та мобільного оператора «МТС», вартістю 27 грн., флеш карта «micro SP», об`ємом 16 Гб, вартістю 155 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , розуміючи, що його дії викриті власником майна та не бажаючи бути затриманим, з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 2273 грн.
Крім того, 28 липня 2017 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 проходив біля будинку № 23 по вулиці Героїв України м. Світловодська Кіровоградської області, де побачив раніше не знайомого йому громадянина ОСОБА_12 , з яким вирішив поспілкуватись. Під час спілкування ОСОБА_8 помітив як ОСОБА_12 поклав поряд із собою свій мобільний телефон, який привернув його увагу як предмет злочинного посягання. В цей час у ОСОБА_8 раптово, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тим, що власник майна ОСОБА_12 відволікся і за його діями не спостерігає, повторно таємно викрав мобільний телефон «Sigma Xtreme IT 67, вартістю 1157 грн., в корпусі якого знаходились дві сім картки мобільного оператора «Київстар», вартістю 27 грн. кожна, флеш карта «micro SP», об`ємом 2 гб, вартістю 64 грн.
Викравши у такий спосіб чуже майно, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 1275 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікацію дій ОСОБА_8 , які суд визнав доведеними, просив вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Свої вимоги обґрунтував тим, що призначаючи покарання, суд не прийняв до уваги той факт, що обвинувачений не відшкодував спричинену злочинами шкоду. Вважає, що призначене покарання є надто м`яким, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово був судимий за умисні корисливі злочини проти власності, вчинив дані кримінальні правопорушення маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив ряд умисних злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, що є обтяжуючою обставиною. Крім того, викладене свідчить про стійке не бажання ОСОБА_8 розкаятися та стати на шлях виправлення. З досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні від 04.03.2019 вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства як високий і його виправлення без позбавлення волі на певний строк неможливе. Вважає, що суд призначив покарання ОСОБА_8 , яке є надто м`яким та недостатнім для його виправлення та попередження в подальшому вчинення нових злочинів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримання.

Свої вимоги обґрунтував тим, що по епізоду відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_10 стороною обвинувачення на підтвердження слів потерпілої ОСОБА_10 не надано на дослідження суду протоколу пред`явлення фотознімків на впізнання, що ставить під сумнів, що злочин вчинив саме ОСОБА_8 , а не інша особа зовні на нього схожа.
Вказав, що свідок ОСОБА_13 надав запис телефонної розмови з викрадачем працівникам поліції, але такий запис так і не став об`єктом дослідження під час судового розгляду, а впізнання особи за голосом взагалі не проводилось, також наводить на сумнів щодо доведення винуватості ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_14 пояснює, що донька показувала їй у магазині ОСОБА_15 » особу, яка викрала у неї телефон, але ніяких дій щодо його викриття вона не здійснила, що також викликає сумніви у доведеності вини обвинуваченого.
29.07.2017 р. огляд місця події, а саме квартири АДРЕСА_2 проведено незаконно. Із матеріалів кримінального провадження видно, що місцем події є тротуар парку ім. Т.Г. Шевченка в м. Світловодську, а сама подія мала місце 12.07.2019 р.
А отже, маючи інформацію про те, що певні речі чи документи (у даному випадку майно, яке вибуло із законного володіння) перебуває у певної особи, чи певному місці, органи досудового розслідування повинні керуватись та діяти відповідно до положень Глав 15 та 16 КПК України (Тимчасовий доступ до речей і документів та Тимчасове вилучення майна).
Як видно із матеріалів провадження органи досудового розслідування отримали від ОСОБА_8 письмову заяву (у який спосіб судом не з`ясовувалось) про дозвіл проведення огляду квартири АДРЕСА_2 та провели такий. Але дана дія не відповідає вимогам ч.2 ст. 237 КПК України. Згідно ч.2 ст.234 КПК України - обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Але 29.07.2017 р. органи досудового розслідування такого дозволу не мали. Для легалізації своїх дій після проведення незаконного огляду житла, в порядку ст. 233 КПК України слідчим внесено клопотання слідчому судді та отримано 31.07.2017 р. ухвалу слідчого судді з дозволом на проведення обшуку зазначеного вище житла. Зазначив, що перераховані вище дії органів досудового розслідування та рішення слідчого судді викликають сумнів у своїй законності.
29.07.2017 року слідчим проведено саме огляд місця події. У складеному протоколі відсутня інформація про те, що дана процесуальна дія є невідкладною і вона пов`язана із врятуванням життя людини чи майна, чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Таким чином, орган досудового розслідування не маючи на це передбачених законом підстав, фактично у незаконний спосіб здійснив процесуальну дію пов`язану з проникненням у житло, а для легалізації своїх незаконних дій використав положення ч. 3 ст. 233 КПК України. В свою чергу, слідчий суддя постановляючи ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку житла не виконав приписи третього речення ч. 3 ст. 233 КПК України, оскільки слідчим внесено клопотання про надання дозволу на огляд, а слідчим суддею надано дозвіл на обшук. А тому суд мав визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 29 липня 2017 року.
Вказав, що однозначно стверджувати про наявність доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину неможливо, а тому суд мав би виправдати ОСОБА_8 з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення його вини.
По епізоду відкритого викрадення майна у потерпілої ОСОБА_11 судом залишено поза увагою те, що потерпіла ОСОБА_11 зазначає, що її мобільним телефоном заволодів незнайомий їй чоловік риси якого не запам`ятала, але запам`ятала форму обличчя, зачіску та статуру. При цьому, орган досудового розслідування, маючи таку можливість, з невідомих причин потерпілій на впізнання особу не пред`явив, що ставить під сумнів твердження, що саме ОСОБА_8 вчинив злочин. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 безпосередніми очевидцями події не були, а засвідчують лиш факт самої події, а не вказують на особу яка вчинила злочин. Свідок ОСОБА_18 засвідчив факт прийому від ОСОБА_8 на реалізацію мобільного телефону марки «Хуавей», але не факт вчинення ним відкритого заволодіння цим з мобільним телефоном. Викрадене майно до осіб може потрапляти у різний спосіб, як у незаконний так і у законний, даний сумнів не усунений.

Протоколи усної заяви про злочин та протокол огляду місця події від 23.07.2017 р. фактичних даних які б вказували на те, що злочин вчинено ОСОБА_8 не несуть.
Вказав, що проведення огляду місця події 26.07.2017 р. у житлі, а саме у квартирі АДРЕСА_2 є незаконним, так як проведено з порушенням вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України.
Огляд місця події від 26.07.2017 р. проведений у м. Кременчуці на Центральному ринку в кіоску № 360, також є незаконним, так як зазначений кіоск не є місцем події і його огляд не повинен проводитись у даному кримінальному провадженні. Орган досудового розслідування мав керуватись тільки нормами Глав 15 та 16 КПК України, за якими отримати дозвіл слідчого судді на тимчасовий доступ до речей та документів та тимчасове вилучення майна, у порядок передбачений цими Главами. А так як, цей порядок не дотриманий, то зазначена слідча дія є незаконною і має бути визнана не допустимим доказом, як про те вказує п.1 ч.2 ст. 87 КПК України.
Вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 пояснював суду, що він був змушений під психологічним тиском оперативних працівників поліції, які його тривалий час незаконно утримувати у службовому приміщенні, не даючи при цьому можливості скористатись правовою допомогою, прийняти участь в слідчому експерименті 29.07.2017 р. та пояснювати, фактично оговорюючи себе, про те, що вони йому попередньо вказали, під умовою відпущення в подальшому його на волю. Зазначений доказ має бути визнаний не допустимим, як передбачено п.2 та п.3 ч.2 ст. 87 КПК України.
А тому, прямі докази, які вказують на те, що 22.07.2017 р. саме ОСОБА_8 відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_11 відсутні, інші докази здобуті у незаконний спосіб, тому беззаперечно стверджувати про доведеність винуватості ОСОБА_8 неможливо, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати, тому суд мав виправдати його із цих підстав.
По епізоду викрадення майна у потерпілого ОСОБА_12 судом залишено поза увагою, що при наданні показань потерпілий ОСОБА_12 вказав, що хлопець ОСОБА_19 до цього йому незнайомий. Перед тим, як пред`явити на впізнання, фотознімки йому показали на комп`ютері. Зазначена слідча дія має бути визнана недопустимим доказом, так як проведена в порушення вимог ст. 228 КПК України.

Протокол пред`явлення особи на впізнання за фотознімками від 28.07.2017 р., який надано стороною обвинувачення на дослідження суду виконаний у паперовій формі. Враховуючи показання потерпілого, який вказав, що йому попередньо показувались фото на комп`ютері, вбачається явне порушення вимого ч.1 ст. 228 КПК України, а отже його результати не відповідають критерію достовірності, що тягне за собою визнання зазначеного доказу не допустимим.
А тому, прямі докази, які вказують на те, що 28.07.2017 р. саме ОСОБА_8 таємно викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_12 відсутні, беззаперечно стверджувати про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину неможливо, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати, тому суд мав виправдати його із цих підстав по даному епізоду.
Зазначив, що ряд наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів є недопустимими, а саме:
-протокол огляду місця події від 26.07.2017 р. та протокол огляду місця події від 29.07.2017 р. проведені у житлі ОСОБА_8 без попереднього дозволу суду;
-протокол огляду місця події від 26.07.2017 р. проведений торгового кіоску № 360 на Центральному ринку м. Кременчука без попереднього дозволу суду з порушенням вимог Глав 15 та 16 КПК України;
-протокол пред`явлення особи на впізнання за фотознімками від 28.07.2017 р., про ведення якого здійснювалось з порушеннями вимог норм ст. 228 КПК України, так як особа попередньо пред`являлась особі, яка впізнає та не дотримано вимог ч. 7 цієї статті;
-слідчий експеримент від 29.07.2017 р., результати якого отриманні в результаті жорстокого та нелюдського поводження, що принижує гідність людини.
Таким чином, під час судового розгляду судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 94 КПК України щодо надання належної оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності доказів, що ставить під сумнів неупередженість суду.
Дана обставина перешкодила суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, так як рішення суду ґрунтується на недопустимих та недостовірних доказах,і як результат висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі із доповненням обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. правильно обчислити строк перебування під вартою у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день його попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_8 просив закрити кримінальне провадження стосовно нього, у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, та звільнити його з під варти негайно, при цьому послався на те, що всі зібрані докази по справі є недопустимими. На що не звернув уваги суд першої інстанції та ухвалив вирок.

Заслухавши доповідача, провівши судове слідство в об`ємі проведення перевірки психологічного тиску на обвинуваченого, та дослідження характеризуючих даних на останнього наявних в матеріалах провадження, прокурора яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу та просила відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, вказав на свою непричетність до цих подій, оскільки він в цей час знаходився в м. Києві на заробітках. Більш детальні показання, користуючись правом, наданим йому ст.63 Конституції України ОСОБА_8 надавати відмовився.

Незважаючи на не визнання вини у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

-показаннями потерпілої ОСОБА_10 яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 12.07.2017 року близько 22 години проходила по тротуару вулиці Героїв України повз парк ім.Т.Г. Шевченка в м.Світловодську та розмовляла по телефону. Раптово до неї хтось підбіг ззаду, і закривши очі рукою, вихватив з рук мобільний телефон, після чого побіг. Вона відразу перейшла на інший бік дороги, але чоловік, який заволодів її телефоном підбіг до неї і запитав пароль від телефону, в цей момент вона добре його розгледіла. В цей же вечір вона звернулась до відділу поліції, де написала заяву про притягнення особи, яка відкрито заволоділа її мобільним телефоном «iPhone 4S» до відповідальності. Мобільний телефон їй було повернуто, але він розбитий в неробочому стані;
-показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 22.07.2017 року близько 23 години 30 хвилин поверталась від подруги по вулиці Будівельників м.Світловодська та розмовляла по мобільному телефону. В цей момент звернула увагу на чоловіка, який йшов за нею, тому перейшла на інший бік вулиці. Після чого, чоловік підбіг до неї ззаду та вихватив з рук мобільний телефон і побіг. Вона самостійно намагалась догнати вказаного чоловіка, але не змогла. Обличчя чоловіка вона не бачила. В цей же вечір вона із матір`ю звернулась до поліції, де написали заяву про притягнення особи, яка відкрито заволоділа її мобільним телефоном «HUAWEI» до відповідальності. В подальшому їй було повернуто лише сім-картки з її мобільного телефону мобільних операторів «Київстар» та «МТС», а також флеш карту об`ємом 16 Гб.
-показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 28.07.2017 року близько 04 години перебував біля магазину «Рагу» по вулиці Героїв України, 23 м.Світловодська, де відпочивав разом із знайомим, прізвища якого не знає. В цей час до них підійшов раніше не знайомий чоловік, який представився, як ОСОБА_20 та попросив закурити, почали спілкуватись. Мобільний телефон «Sigma Xtreme» лежав поруч на підлозі. В якийсь момент повз них проходили люди і він на них відволікся, коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_20 та його телефону не має. Знайомий повідомив, що ОСОБА_20 пішов. Він зрозумів, що саме ОСОБА_20 забрав його мобільний телефон. Намагався знайти вказану особо, але не зміг. В зв`язку з чим звернувся до поліції із заявою про притягнення особи, яка викрала його мобільний телефон до відповідальності. Під час досудового розслідування він за фотознімками впізнав особу, яка викрала його телефон, ним виявився обвинувачений, який знаходиться в залі суду. В подальшому викрадений мобільний телефон йому було повернуто працівниками поліції.
-показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 22.07.2017 року близько 23 години 30 хвилин вона поверталась додому з роботи, намагалась додзвонитись донці ОСОБА_11 , але телефон був постійно зайнятий. Коли зайшла додому, до неї прийшла подруга доньки та повідомила, що з нею щось трапилось, оскільки під час розмови по телефону, донька закричала і зв`язок перервався. Відразу зателефонувала на мобільний телефон доньки, відповів чоловічий голос, який повідомив, що донька скоро буде дома. Вибігши на вулицю вона знайшла доньку, яка розповіла про обставини викрадення в неї мобільного телефону невідомим чоловіком. Вони відразу звернулись до поліції з відповідною заявою. Доньці повернули лише сім-картки з телефону та флеш карту.
-показаннями свідка ОСОБА_18 який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що працює в кіоску № 360 на Центральному ринку м.Кременчука Полтавської області, де продає та покупає мобільні телефони бувші у вжитку. У серпні 2017 року до нього звернувся гр. ОСОБА_8 з пропозицією придбати мобільний телефон «HUAWEI», на що він погодився. ОСОБА_8 надав паспорт та в журналі розписався, що телефон не крадений. Анкетні дані особи, яка продала телефон він записав з його паспорту. На час допиту його слідчим, мобільний телефон «HUAWEI
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:
- витягами з Єдиного реєстру досудовий розслідувань згідно яких за заявою ОСОБА_10 від 12.07.2017 року внесено відомості до Реєстру № 0001292 від 13.07.2017 року за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 186 КК України; за заявою ОСОБА_16 від 22.07.2017 року внесено відомості до Реєстру № 0001373 від 23.07.2017 року за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 186 КК України; за заявою ОСОБА_12 від 28.07.2017 року внесено відомості до Реєстру № 0001413 від 28.07.2017 року за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст. 185 КК України. (а.с. 160-162)
- протоколом прийняття усної заяви про злочин з якого вбачається, що 12.07.2017 року ОСОБА_10 звернулась до Світловодського ВП із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. (а.с. 163)
- письмовою заявою від 29.07.2017 року згідно якої ОСОБА_8 надав дозвіл слідчому СВ Світловодського ВП ОСОБА_21 на проведення огляду квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 165)
- протоколом огляду місця події від 29.07.2017 року, проведеного слідчим СВ Світловодського ВП в присутності двох понятих та власника квартири ОСОБА_8 , встановлено, що під час огляду квартири АДРЕСА_2 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone 4» в корпусі білого кольору. Під час огляду ОСОБА_8 повідомив, що вказаний телефон йому не належить, він його відкрито викрав у незнайомої дівчини 12.07.2017 року в парку ім.. Т.Г. Шевченка м.Світловодська. (а.с. 166);
- ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 31.07.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 з метою фіксації відомостей про обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України у кримінальному проваджені №0001292 від 13.07.2017 року. (а. с. 167);
- висновком експерта № 0151 від 31.07.2017 року згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «iPhone 4S», придбаного в 2012 році складає 2249 грн.; мобільного телефону марки «Sigma Xtreme ІТ 67», придбаного в 2017 році 1157 грн.; сім-картки мобільного оператора зв`язку «Київстар» - 27 грн.; флеш карти «micro SP», об`ємом 2 Гб, придбаної в 2008 році 64 грн. (а. с. 170-172);
- ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 27.07.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 з метою фіксації відомостей про обставини вчинення гр.. ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні № 0001373 від 23.07.2017 року. (а.с. 181);
-постановою слідчого СВ Світловодського ВП від 03.08.2017 року якою мобільний телефон марки «iPhone 4S», сім-картка оператора зв`язку «Діджус» з номером НОМЕР_1 , визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінального провадження. (а.с. 174);
-розпискою потерпілої ОСОБА_10 від 04.08.2017 року якою підтверджено отримання останньою викрадених у неї мобільного телефону «iPhone 4S» та сім-картки оператора зв`язку «Діджус» з номером НОМЕР_1 . (а.с. 175);
- протоколом прийняття усної заяви про злочин згідно якої 22.07.2017 року ОСОБА_16 звернулась до Світловодського ВП із заявою про вчинення щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінального правопорушення. (а.с. 177);
- протоколом огляду місця події від 23.07.2017 року згідно якого, місцем події являється пішохідна доріжка, що розташована вздовж житлових будинків по вулиці Будівельників м.Світловодська. під час огляду місця події будь-яких слідів, які б вказували на вчинений злочин не виявлено. (а.с. 178);
- письмовою заявою від 26.07.2017 року згідно якої ОСОБА_8 надав дозвіл слідчому СВ Світловодського ВП ОСОБА_22 на проведення огляду квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 179);
- протоколом огляду місця події від 26.07.2017 року, проведеного слідчим СВ Світловодського ВП в присутності двох понятих та власника квартири ОСОБА_8 , згідно якого встановлено, що під час огляду квартири АДРЕСА_2 виявлено та вилучено: сім-картка мобільного оператора зв`язку «Київстар», сім-картка мобільного оператора зв`язку «МТС», флеш карта «micro SP», об`ємом 16 ГБ. Під час огляду ОСОБА_8 повідомив, що 22.07.2017 року він в районі ресторана «Околиця» вирвав з рук дівчини мобільний телефон, який продав, а сім-картки та флеш карту залишив вдома. (а.с. 180);
- протоколом огляду місця події від 26.07.2017 року встановлено, що місцем події являється кіоск № 360, що розташований на території Центрального колгоспного ринку м.Кременчука Полтавської області. Під час огляду ОСОБА_18 видав копію запису журналу прийому під реалізацію мобільних телефонів. На аркуші № 4 мається запис: 23.07.2017 року мобільний телефон HUAWEY U 29 86728, ЕВ НОМЕР_2 ОСОБА_8 , с.Пантаївка, вул.. Шкільна,1. В ході ОМП вилучено вказаний аркуш паперу. (а.с. 182-183);
- копією аркушу паперу на якому міститься запис: 23.07.2017 року мобільний телефон HUAWEY N 29 86728, ЕВ НОМЕР_2 ОСОБА_8 , с.Пантаївка, вул. Шкільна,1. (а.с. 184);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_18 серед інших фотознімків впізнав особу під номером 8, яка 23.07.2017 року продав мобільний телефон HUAWEY, ним виявився ОСОБА_8 (а.с. 186-189);
- висновком експерта № 0140 від 27.07.2017 року згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «HUAWEY» модель «CUN-U29», придбаного в 2016 році складає 2064 грн.; сім-картки мобільного оператора зв`язку «Київстар» та «МТС» - 27 грн. кожна; флеш карти «micro SP», об`ємом 16 Гб, придбаної в 2016 році 155 грн. (а.с. 190-191);
- постановою слідчого СВ Світловодського ВП від 27.07.2017 року згідно якої сім-картки операторів зв`язку «Київстар» та «МТС», флеш карти «micro SP», об`ємом 16 Гб, визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження. (а.с. 193);
-розпискою потерпілої ОСОБА_11 від 27.07.2017 року згідно якої підтверджено отримання останньою викрадених у неї сім-карток операторів зв`язку «Київстар» та «МТС», флеш карти «micro SP», об`ємом 16 Гб. (а.с. 194);
-постановою слідчого СВ Світловодського ВП від 27.07.2018 року згідно якої аркуш паперу із зображенням журналу із записом про придбання у гр.. ОСОБА_8 мобільного телефону марки «HUAWEY» модель «CUN-U29», визнано та приєднано в якості речових доказів. (а.с. 195);
- протоколом прийняття усної заяви про злочин згідно якої 28.07.2017 року ОСОБА_12 звернувся до Світловодського ВП із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. (а.с. 196);
- протоколом огляду місця події від 28.07.2017 року згідно якого місцем події являється прилегла ділянка території до магазину «Робінзон», що розташований в будинку АДРЕСА_3 . Під час огляду місця події будь-яких слідів, які б вказували на вчинений злочин не виявлено. (а.с. 197-198);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.07.2017 року згідно якого потерпілий ОСОБА_12 серед інших фотознімків впізнав особу під номером 8, яка 28.07.2017 року близько 04.00 години таємно викрала мобільний телефон Sigma, ним виявився ОСОБА_8 (а.с. 200-203);
- протоколом огляду місця події від 29.07.2017 року, проведеного слідчим СВ Світловодського ВП в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_8 , встановлено, що оглядом є кабінет № 42 Світловодського ВП, розташованого за адресою: м.Світловодськ, вул. Куцевича, 8. Під час огляду у гр.. ОСОБА_8 виявлено мобільний телефон SIGMA чорно-зеленого кольору ІР 67, імеі1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , дві сім-картки оператора зв`язку «Київстар», флеш карта micro CD, об`ємом 2 Гб. На запитання ОСОБА_8 пояснив, що вказаний телефон він 28.07.2017 року взяв біля магазину «Рагу» (а.с. 204);
- ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду від 31.07.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 з метою фіксації відомостей про обставини вчинення гр.. ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0001413 від 28.07.2017 року. (а.с. 205);
-постановою слідчого СВ Світловодського ВП від 03.08.2017 року мобільний телефон «Sigma Xtrime IT 67» imei 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 дві сім-картки оператора зв`язку «Київстар», флеш карта «micro SP», об`ємом 2 Гб, визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження. (а.с. 207);
-розпискою потерпілого ОСОБА_12 від 05.08.2017 року якою підтверджено отримання останнім викрадених у нього: мобільного телефону «Sigma Xtrime IT 67», двох сім-карток оператора зв`язку «Київстар», флеш карти «micro SP», об`ємом 2 Гб. (а.с. 208);
-відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_8 29.07.2017 року в присутності двох понятих. Згідно переглянутого відеозапису встановлено, що ОСОБА_8 перебуваючи на вулиці Будівельників м.Світловодська розповів слідчому про обставини відкритого викрадення ним мобільного телефону ОСОБА_11 , яке мало місце близько 23.30 години 22.07.2017 року. Будь-яких зауважень від учасників слідчої дії під час її проведення або після не надходило. (а.с. 235, 236);
Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, за що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_23 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника та обвинуваченого з приводу того, що суд при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження не повно, однобічно та упереджено, в діях ОСОБА_23 відсутній складі інкримінованих йому кримінальних правопорушень, докази його вини відсутні, є необґрунтованими та безпідставними. На переконання колегії суддів суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження повно, всебічно та неупереджено. Порушень вимог закону при цьому не допустив. Надав всім зібраним доказам належну правову оцінку. Суд першої інстанції дослідивши зібрані по кримінальному провадженню докази дійшов правильного висновку у вироку, що вина обвинуваченого повністю підтверджується вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами та дійшов правильного висновку та зазначив у вироку, що показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , враховуючи їх статус та вік, являються логічними та послідовними, є достовірними, належними та допустимими доказами оскільки, підтверджують обставини, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням допитаних свідків, та повністю підтверджують вину ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому доводи апеляційної скарги захисника та ОСОБА_23 в частині невірної оцінки судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильної оцінки зібраних доказів є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_23 стосовно того, що він не скоював грабіж а в цей час перебував і іншому місці, потерпіла його не впізнала путалася у показаннях, є необгрунтованими та безпідставними та повністю спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , які є послідовними і логічними та іншими вищевказаними зібраними по с праві доказами. Сумніви щодо їх достовірності та допустимості у колегії суддів відсутні. Крім того у підтвердження даних тверджень ні обвинуваченим ні його захисником будь-яких доказів не надано.
На переконання колегії суддів зазначені докази взаємоузгоджуються між собою, є належними і допустимими, відповідають дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення та повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Показанням обвинуваченого щодо знаходження його в період вчинення інкримінованих злочинів в м. Києві також спростовуються підписаними власноручно заявами про надання дозволу на проведення за місцем оглядів та його безпосередньо участю в проведенні оглядів його житла, які мали місце 26.07.2017 року та 29.07.2019 року.
Крім того суд першої інстанції дійшов правильного висновку та зазначив у вироку, що свідок ОСОБА_24 , як особа, яка може підтвердити його місце знаходження в місті Києві в період вчинення інкримінованих злочинів, неодноразово викликався до суду судовою повісткою за місцем проживання. на виклик до суду заявлений свідок не з`явився. Більше того обвинувачений ОСОБА_8 відмовився у судовому засіданні 13 травня 2019 року від дослідження такого доказу як показання свідка ОСОБА_24 .

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 щодо здійснення відносно обвинуваченого ОСОБА_8 під час досудового розслідування співробітниками поліції психологічного тиску, а отже допущення на стадії досудового розслідування порушення його права на захист, у зв`язку із чим він підписав показання, які були покладенні в основу обвинувачення, є необґрунтованими та безпідставними.

Так, колегією суддів 30.01.2020 року було винесено ухвалу, якою доручено в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно зазначеного обвинуваченим ОСОБА_8 в судовому засіданні 30.01.2020 року та зазначеного в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 факту здійснення на обвинуваченого ОСОБА_8 працівниками поліції психологічного тиску тобто застосування до нього працівниками поліції під час досудового розслідування недозволених методів слідства.

Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідувалося кримінальне провадження №0000 від 10.02.2020 року на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 30.01.2020 року, за фактом можливих неправомірних дій працівників поліції описаними в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 та підтвердженого в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_25 від 28 серпня 2020 року кримінальне провадження № 0000 від 10.02.2020 року закрито у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні працівників Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області, у тому числі ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Дана постанова набрала законної сили, в судовому порядку не оскаржувалась.

Отже, порушень права на захист обвинуваченого під час проведення досудового розслідування та розгляду кримінального провадження судом першої інстанції не допущено, дане підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того доводи викладені в апеляційній скарзі захисника з приводу того, що огляд місця події від 29.07.2019 року, а саме квартири АДРЕСА_2 та огляд місця події від 26.07.2017 року торгового кіоску №360 на Центральному ринку м. Кременчука проведено незаконно, без попереднього дозволу суду. Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 28.07.2017 року проведений з порушенням вимог норм КПК слідчий експеримент від 29.07.2019 року також проведений із порушенням вимог КПК є необгрунтованими та безпідставними і повністю спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, які на переконання колегії суддів зібрані із дотриманням норм кримінального процесуального закону, є належними допустимими та достовірними. При цьому колегія суддів враховує, що під час огляду місця події, місця проживання ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено викрадений у потерпілої ОСОБА_30 мобільний телефон. При цьому ОСОБА_8 в присутності понятих зазначив, що саме він відкрито викрав даний телефон у потерпілої. Крім того були виявлені в даній квартирі сім карти та флеш карта з мобільного телефону потерпілої ОСОБА_11 , щодо яких ОСОБА_8 також повідомив, що ці речі з мобільного телефону, який він відкрито викрав у потерпілої. Викрадений мобільний телефон потерпілої ОСОБА_11 . ОСОБА_8 особисто продав свідку ОСОБА_18 . Більше того під час слідчого експерименту, проведеного із залученням понятих ОСОБА_8 повністю підтвердив свою участь у відкритому викраденні мобільного телефону ОСОБА_11 . Мобільний телефон потерпілого ОСОБА_12 був вилучений безпосередньо від час огляду ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка проводила з ним час та після уходу якого зник його мобільний телефон.

Під час огляду місця події були вилучені речі з вищезазначеної квартири та ухвалами слідчого судді від 27.07.2017 року 31.07.2017 року (Т.1 а. с. 167, 181), якою було надано дозвіл на обшуку даної квартири було встановлено, що у слідчого відповідно до вимог ч.3 ст.233, ч.1 ст.234 КПК України були підстави для проникнення до володіння особи з метою переслідування особи, що вчинила злочин та припинення її злочинної діяльності.

Таким чином всі перелічені докази які покладені судом першої інстанції в основу обвинувального вироку як кожен окремо так і в своїй сукупності беззаперечно підтверджують вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів. Підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

При цьому колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 29.07.2017 року, а саме приміщення кабінету №42 Світловодського ВП, в ході якого виявлено мобільний телефон SIGMA чорно зеленого кольору ІЗ-67 імеі1: НОМЕР_5 , імеі2: НОМЕР_4 , дві сім-картки оператора зв`язку» Київстар», флеш карта мікро СD, об`ємом 2 Гб, оскільки присутні при проведенні огляду поняті ОСОБА_31 та ОСОБА_32 не підтвердила в ході допиту у суді той факт що вказані речі були видані обвинуваченим. Крім того ОСОБА_31 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії, яке вимагає догляду або лікувальних заходів, за своїм психічним станом не можу усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. Ухвалою суду від 25 вересня 2017 року до нього було застосовано примусові заходи медичного характеру. У зв`язку зі чи дані докази суд обґрунтовано не поклав в основу обвинувального вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, який раніше не одноразово був засуджений, вчинив нові злочини менш ніж через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі за попередньою судимістю, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, тобто не має постійного заробітку. Врахував відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину щодо особи похилого віку та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій статей у вчиненні яких він обвинувачується у виді позбавлення волі, яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання та призначення більш суворого покарання у виді 6 років позбавлення волі є необгрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, обтяжуючі обставини покарання та відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей інкримінованих йому злочинів яке необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Підстави для посилення покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.
Крім того не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та захисника з приводу зарахування строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України однин день попереднього увезення за два дні позбавлення волі. Оскільки злочини які вчинив обвинувачений були скоєні ним 12.07.2017 року, 22.07.2017 року, та 28.07.2017 року разом із тим, тобто після 21.06.2017 року, коли вже набрали чинності зміни до згаданої норми КК, внесені законом «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 №2046-УІІІ, відповідно до яких термін попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими в ч.1 ст.72 КК України.
Судом першої інстанції правильно зараховано ОСОБА_8 строк попереднього увезення з 22 вересня 2017 року до дня набрання вироку законної сили із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.
Крім того не підлягає задоволенню клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього акту амністії, яка передбачена Законом «Про амністію у 2020 році», оскільки закон про амністію у 2020 році не приймався.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_33 Ремез