справа №619/499/21
провадження №1-кп/619/170/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №00000003 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Писарівка Сумської області, громадянина України, раніше не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Так, 12.01.2021 близько 09 год.00 хв., ОСОБА_3 маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, із корисливих мотивів, прийшов до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Знаходячись за вказаною адресою впевнившись у тому, що його подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_3 скориставшись цією обстановкою відкрив калитку, шляхом підняття засувного пристрою та проник на територію домоволодіння, після чого направився у бік входу до будинку, двері якого були зачинені на засувний пристрій, відкрив двері та зайшов до будинку, розуміючи і цілком усвідомлюючи, що його подальші дії ніким помічені не будуть. В шафі у одній із кімнат житлового будинку, яка належить ОСОБА_4 виявив банківську картку. В цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел, на викрадення банківської картки з корисливого мотиву. Реалізуючи прямий умисел, направлений на викрадення банківською карткою АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 та впевнившись в тому, що його подальші дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_3 покинув місце скоєння злочину з викраденим майном - банківською карткою АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 .
Крім того, встановлено, що 12.01.2021 року у другій половині дня, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , знаючи що власниці будинку ОСОБА_5 вдома немає та в найближчий час її не буде, розуміючи і цілком усвідомлюючи, що його подальші дії ніким помічені не будуть, скориставшись цією обстановкою, проник на подвір`я домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , через відкриту хвіртку, після чого підійшов до вікна та дістав раніше підготовлений інструмент (монтировку), якою шляхом віджиму відкрив пластикове вікно та проник до будинку. Після чого в одній із кімнат виявив сумку у якій зберігався гаманець з двома банківськими картками АТ «Приватбанк» НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 . В цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел, на викрадення банківських карток, з корисливих мотивів. Реалізуючи прямий умисел, направлений на викрадення банківських карток АТ «Приватбанк» НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 та впевнившись в тому, що його подальші дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_3 покинув місце скоєння злочину з майном, тим самим викрав банківські картки АТ «Приватбанк» НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.
Крім того, до обвинувального акту додано заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які не заперечують проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. Так, відповідно до ч.1 ст.12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.2 ст.381, ч.1 ст.382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При призначенні покарання обвинуваченій суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді штрафу в межах санкції частини 1 статті 357 КК України.
Внаслідок вчинення кримінального проступку матеріальної шкоди не завдано. Витрати на залучення експерта відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовувались.
Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений.
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.
Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1