Номер провадження: 11-кп/813/2058/20
Номер справи місцевого суду: 522/2573/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000194, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2019 року та № 0000608 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий в останнє 14.02.2014 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та звільнився 03.09.2014 по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених судом.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2020 року під час судового розгляду продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України строком на два місяці, тобто до 03.11.2020 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжкому злочинах, а стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Крім того суд послався на те, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризик можливого впливу на потерпілих та свідків, оскільки обвинувачений перед загрозою суворого покарання може вчинити дії, спрямовані на залякування потерпілих і свідків, з метою спотворення їх показань в суді та ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, так як обвинувачений ніде не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.

Зміст вимог апеляційної скарги та доповнення до неї.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї в якій вказав, що при продовжені запобіжного заходу, прокурор не надав жодних доводів на підтвердження існуючих ризиків.

Зазначає, що він повністю визнав свою вину, не перешкоджав органам досудового розслідування і суду, має постійне місце проживання, позитивну характеристику від суду та претензій до нього потерпілий не має.

Просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або зменшити розмір застави.

Обставини, встановлені судом під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.
У кримінальному провадженні №0000194 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2019 року, органом досудового розслідування встановлено, що 20.201.2019 року приблизно о 23:00 годині ОСОБА_7 та невстановлена органом досудового розслідування особа, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, викрали з стіни зазначеного будинку електричний прожектор освітлення, вартістю 550 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_8 та намагались покинути місце скоєння злочину, однак були викриті мешканцями будинку. Після чого, невстановлена органом досудового розслідування особа з місця вчинення злочину зникла, а ОСОБА_7 затриманий у дворі вказаного будинку.

У кримінальному провадженні №0000608 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2020 року, органом досудового розслідування встановлено, що 31.03.2020 приблизно о 04:20 годині, ОСОБА_7 знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, заволодів припаркованим мопедом марки «Honda Dio AF-35», який належить потерпілому ОСОБА_9 та покотив його у невідомому напрямку.

Обвинуваченого, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення апеляційного розгляду, не заявив клопотання про участь в розгляді апеляційної скарги.

З`ясувавши позицію прокурора, який не заперечував щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 401 та ч. 4 ст.405 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

І. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про можливість вчинення останнім спроб переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є громадянином України, неодружений, офіційно не працевлаштований, проживає в м. Одеса та є раніше судомою особою. При цьому інших даних, які б характеризували обвинуваченого матеріали провадження не містять і такі дані не надані апеляційному суду.
Зазначені обвинуваченим обставини щодо наявності позитивної характеристики та відсутність вимог про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням не можуть бути прийняті до уваги, оскільки будь яких підтверджуючих зазначені обставини документи апеляційному суду стороною захисту надано не було.
Наведене вказує на безпідставність посилань ОСОБА_7 на зазначені обставини та при цьому свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
Інших даних щодо особи обвинуваченого матеріали провадження не містять, а зазначені в обвинувальному акті дані про особу підозрюваного спростовують доводи про наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.
Водночас, враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що обвинувачений не має постійного джерела доходу та може вдатися до спроб вчинення інших злочинів, а тому існує ризик можливого вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.
Натомість апеляційний суд вважає, що ризик можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні на даний час втратив свою актуальність, оскільки обвинувачений тримається під вартою тривалий час та за весь період його перебування під вартою суду, органом обвинувачення не надано відомостей, будь-яких заяв чи скарг від учасників кримінального провадження про здійснення обвинуваченим тиску на них чи спонукання до надання неправдивих показань з метою сприяння уникненню обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених під час продовження запобіжного заходу ризиків можливого перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів апеляційному суду не представлено.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про непомірність обраної судом застави.
Вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на тривалість обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суддя визначив заставу як альтернативу запобіжного заходу, яка у разі її внесення може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
На підставі положень ч. 5 ст. 183 КПК України суддя вірно прийшов до висновку про можливість визначення обвинуваченому застави у її мінімальному розмірі, тобто 42040 гривень, яка є альтернативним та більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

При цьому, з урахуванням обрання мінімального розміру застави, як то визначено положеннями ч.3 ст.182 КПК України, апеляційний суд у визначеному законом порядку позбавлений можливості зменшити цей розмір.

Розмір застави є обґрунтованим та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, в тому числі з урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, розміру завданих збитків по даних кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинуваченого та вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не є непомірним для нього, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає доводи обвинуваченого в цій частині безпідставними.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, що необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним не тяжкого та тяжкого злочинів, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2020 року у кримінальному проваджені №0000194, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2019 року та № 0000608 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4