Справа № 367/5919/20
Провадження по справі № 1-кп/367/904/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска Маловисківскього району Кіровоградської області, громадянина України, освіта не повна середня, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

встановив:

24.06.2016 року ОСОБА_4 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
11.11.2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГУ) (по стройовій частині) № 234 солдата ОСОБА_4 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано в списки особового складу та на всі види забезпечення, а також призначено на посаду водія 1 відділення 1 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах).
11.11.2016 року солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України (далі - НГУ) на посадах осіб рядового складу на три роки, тобто до 11.11.2019 року.
14.11.2016 року наказом командира військової частини (по особовому складу) 3018 НГУ №136 о/с солдата ОСОБА_4 переведено на посаду стрільцявідділення 2 комендантського взводу роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення.
12.01.2017 року наказом командира військової частини (по особовому складу) 3018 НГУ №3 о/с солдата ОСОБА_4 переведено на посаду стрільця1 відділення 3 взводу охорони роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення.
29.05.2017 року наказом командира військової частини (по стройовій частині) 3018 НГУ №151 солдата ОСОБА_4 звільнено з посади та зараховано в розпорядження командира військової частини.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 року (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом відповідно до вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові); вважатися таким, що виконує обов`язоквійськової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Відповідно до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 НГУ, для військовослужбовців військової служби за контрактом встановлено робочий час з 08 год. 20 хв. по 17 год. 20 хв.
Однак, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на тимчасове ухилення від проходження військової служби, який він реалізував за наступних обставин.
15.05.2017 року о 08 год. 20 хв., солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без дозволу командування військової частини та поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , доки 09.09.2020 року його (солдата ОСОБА_4 ) затримано у порядку ст. 191 КПК України та його протиправну діяльність припинено.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 НГУ солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене нез`явлення на службу та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним злочину викладені в обвинувальному акті, давати показання відмовився.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро кається. Просить його суворо не карати, стверджує, що більше не стане на злочинний шлях.
В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не оспорює докази зібрані по провадженню, відповідно до ст. 349 КПК України інші докази по провадженню суд зі згоди всіх учасників процесу не досліджує.
Органом досудового слідства дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як умисні протиправні дії, що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинені військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого вірною.
Обираючи міру покарання, суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, особу ОСОБА_4 .

Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується за місцем служби негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд знаходить щире каяття в скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знаходить.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливо, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання із випробуванням та із наданням іспитового строку.
Суд вважає, що дане покарання у відповідності до ч. 2 ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по провадженню не заявлявся.
Судові витрати та речові докази по даному провадженню відсутні.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 суд змінює з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання по цій статті у вигляді 3 х (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 суд змінює з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі 30 днів із моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1