Справа № 274/1311/17
Вирок
Іменем України

01 жовтня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового: засідання ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001844 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка, Арцизського району, Одеської області, зареєстрованого у цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимості не має відповідно ст.89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 Кримінального кодексу України ,

встановив:

28.11.2013 у вечірній час ОСОБА_6 із невстановленою особою, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_8 , вступили у злочинну змову на вчинення розбійного нападу на останню, обговоривши при цьому необхідність застосування до потерпілої насильства, небезпечного для життя та здоров`я, погрози такого насильства та проникнення до її житла.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 разом невстановленою особою підійшли до домогосподарства ОСОБА_8 за вищевказаною адресою та звернулись до останньої під приводом розшуку своє знайомої. ОСОБА_8 , не бажаючи спілкуватись з невідомими, намагалась зайти всередину будинку. В цей час ОСОБА_6 , діючи в межах попередньої змови, наніс ОСОБА_8 один удар рукою в грудну клітину, від якого остання впала на підлогу коридору будинку, і вдарившись об неї головою, втратила свідомість. ОСОБА_6 разом з невстановленою особою забігли до будинку та взявши потерпілу за руки, затягнули у кімнату та посадили на диван, після чого руками притисли її голову донизу. Після цього ОСОБА_6 почав обшукувати будинок, а невстановлена особа, утримуючи зазначеним способом потерпілу на дивані та не даючи їй можливості втекти, висловлювала на її адресу погрози вбивством у разі ненадання їм грошей та цінностей.
Обшукавши будинок та не виявивши матеріальних цінностей, ОСОБА_6 підійшов до потерпілої та, застосовуючи до неї насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, стиснув її шию руками із значною силою прикладання, а потім, притуливши до її обличчя ножа, виказав вимогу передати їм гроші. Після цього невстановлена особа підійшла до потерпілої та стиснувши руками її шию зі значною силою прикладання, повторила вимогу передати гроші та мобільний телефон. Отримавши від потерпілої відомості про місцезнаходження в будинку її мобільного телефону, ОСОБА_6 та невстановлена особа заволоділи мобільним телефоном "Нокіа 1280" вартістю 135 грн. 80 коп. із сімкартою оператора "Київстар" вартістю 10 грн., які належали ОСОБА_8 , після чого, зв`язавши останній руки та ноги, з вказаним майном потерпілої з місця злочину втекли, чим заподіяли потерпілій матеріальної шкоди на суму 145 грн.80 коп.
У ході вчинення нападу ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, умисно заподіяли ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливі на бокових поверхнях шиї, в ділянці нижньої щелепи зліва, садна на переніссі та подряпини на правій щоці.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому діянні визнав частково. Дав покази про те, що разом із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_9 у вечірній час прибули з м.Одеси в м.Бердичів. Оскільки у них не було грошей, то вони вирішили будь-кого пограбувати. З цією метою вони перестрибнули через паркан в двір одного з будинків та постукали у двері. Потерпіла відчинила двері та вони відразу зайшли до будинку і сказали що їм потрібні гроші. Потерпіла відповіла, що грошей нема, тоді він сказав потерпілій сісти на диван. Він присів на диван та слідкував щоб потерпіла не вибігла з будинку, а товариш шукав цінні речі та гроші. Потерпіла була налякана та просила її не бити. Телефон лежав на тумбочці, який взяв товариш та передав йому. Отримавши телефон він вийшов з будинку, через хвилину вийшов ОСОБА_9 повідомивши, що нічого не знайшов та вони пішли. Визнає, що дійсно був у будинку разом з товаришем, який передав йому мобільний телефон потерпілої. Однак, до потерпілої насильство не застосовував, не погрожував ножем, не хапав потерпілу за горло, ударів не наносив, потерпіла не падала та не зв`язував потерпілу.
Потерпіла ОСОБА_8 будучи повідомленою про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явилась, надала заяву про проведення судового розгляду у її відсутність.
Суд не вбачає перешкод до проведення судового розгляду і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілої з огляду на положення ст.325 КПК України.
Не дивлячись на те, що обвинувачений вину визнав частково, його винуватість у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, кожен з яких суд оцінює як допустимий, належний та достовірний.
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що ОСОБА_8 29.11.2013 повідомила Бердичівський MB УМВС України в Житомирській області про те, що 28.11.2013 близько 19 години двоє невідомих осіб віком 20-25 років із застосуванням до неї фізичного насильства проникли до її будинку у АДРЕСА_3 , де відкрито заволоділи її мобільним телефоном "Нокіа 1280". Внаслідок застосованого до неї насильства у неї утворились садна на щоці та переніссі.
Під час огляду будинку потерпілої за вказаною адресою зафіксовано розкидані речі всередині будинку, на банці з оселедцем, яка знаходилась на столі однієї з кімнат будинку, виявлено відбитки пальців рук. Ці відбитки залишені ОСОБА_6 , що слідує з висновоку дактилоскопічної експертизи від 13.01.2014 № 1, дактилокарта якого надійшла з Арцизського РВВС УМВС України в Одеській області.
02.12.2013 року оглянуто надану потерпілою коробку із маркуванням викраденого у неї телефону "Нокіа 1280", зафіксовано ІМЕІ телефону.
17.12.2013 року ОСОБА_10 під час огляду її домоволодіння у с.Кіровка, Калинівського району Вінницької області добровільно видала мобільний телефон "Нокіа 1280", ІМЕІ якого відповідає ІМЕІ, зазначеному на коробці з під телефону потерпілої. Ринкова вартість цього телефону на момент вчинення вищезазначеного діяння 28.11.2013, могла становити 135 грн. 80 коп., що слідує з висновку товарознавчої експертизи від 13.03.2014 №173/14-25. Вартість сімкарти оператора "Київстар", що була у використанні, на цю ж дату становила 10 грн.
14.02.2014 року потерпіла ОСОБА_8 за фотокартками впізнала ОСОБА_6 та ОСОБА_11 як осіб, які 28.11.2013 вчинили на неї розбійний напад та заволоділи її мобільним телефоном "Нокіа 1280".
Допитаний в судовому засіданні в режимі відеконференції свідок ОСОБА_12 , який був присутній в якості понятого під час названої слідчої дії, показав, що потерпіла ОСОБА_8 дійсно впізнала по фотокартках двох осіб, порядок та перебіг проведення вказаної слідчої дії відповідає відомостям відповідного протоколу, який він завірив своїм підписом.

Під час слідчого експерименту 16.03.2017 року потерпіла ОСОБА_8 продемонструвала механізм вчинення на неї розбійного нападу двома особами ( ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ), які спочатку шукали ОСОБА_13 , а потім ОСОБА_6 наніс потерпілій один удар в груди, від якого вона впала на підлогу коридору та вдарившись головою втратила свідомість. Після чого ОСОБА_6 із ОСОБА_11 затягнули її під руки на диван, по черзі обшукували будинок, вимагали від неї віддати гроші та цінності, погрожуючи вбивством, здавлювали руками її шию та погрожували ножем. ОСОБА_6 вийняв з холодильника продукти харчування та знявши рукавички за столом почав їсти, після чого ОСОБА_11 шляхом погроз дізнався у потерпілої місцезнаходження її мобільного телефону та знайшов його в іншій кімнаті. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_11 зв`язали потерпілій руки та ноги, і поклали біля неї ножа для надання можливості вивільнитись, наказавши їй не виходити з будинку до ранку, після чого пішли.
При судово-медичній експертизі 03.12.2013 у потерпілої виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на бокових поверхнях шиї, в ділянці нижньої щелепи зліва, садна на переніссі та подряпини на правій щоці, які могли утворитись за вищевказаних обставин, зазначених потерпілою (висновки судово-медичної експертизи від 03.12.2013 № 787 та від 27.03.2017 № 101.
Покази обвинуваченого про те, що він до потерпілої не застосовував насильство та не погрожував застосуванням насильства, суд розцінює як захисну позицію. Проаналізувавши докази в їх сукупності, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення подане потерпілою 29.11.2013 року про те, що двоє невідомих осіб із застосуванням до неї фізичного насильства проникли до її будинку, де відкрито заволоділи її мобільним телефоном. Та саме внаслідок застосування до неї насильства у неї утворились садна на щоці та переніссі; 14.02.2014 року потерпіла ОСОБА_8 за фотокартками впізнала ОСОБА_6 та іншу особу як осіб, які 28.11.2013 року вчинили на неї розбійний напад та заволоділи її майном; допитаний свідок ОСОБА_12 підтвердив, що потерпіла дійсно впізнала по фотокарткам двох осіб, які вчинили на неї розбійний напад; під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_8 продемострувала механізм вчинення на неї розбійного нападу двома особами в тому числі ОСОБА_6 , який наніс їй один удар в груди, від якого вона впала на підлогу коридору та вдарившись головою втратила свідомість, затягнули її на диван, по черзі обшукували будинок, вимагали гроші погрожуючи вбивством, здавлювали руками шию та погрожували ножем, забрали телефон, зв`язали руки та ноги; судово-медична експертиза підтвердила наявність у потерпілої тілесних ушкоджень у вигляді у вигляді крововиливів на бокових поверхнях шиї, в ділянці нижньої щелепи зліва, садна на переніссі та подряпини на правій щоці, які могли утворитись за обставин зазначених потерпілою. Таким чином покази обвинуваченого спростовуються вищенаведеними дослідженими доказами, що підтверджують обставини обвинувачення та такі покази обвинуваченого не можуть слугувати підставою для врахування їх при кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки судом оцінюється вся сукупність досліджених доказів.
Враховуючи наведене, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , в межах висунутого обвинувачення , доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у житло.
При призначенні покарання, суд відповідно ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, є умисним особливо тяжким корисливим злочином, злочин вчинено у співучасті за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання відсутні.
Обставиною, яка відповідно ст.76 КК України обтяжує покарання, суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Оцінюючи відомості про особу винного суд враховує його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, минуле, склад сім`ї.
Обвинувачений судимості не має відповідно ст.89 КК України, має молодий вік, неодружений, працював неофіційно, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, відомостей про особу винного, суд призначає покарання в межах санкції статті за якою він визнається винним, а саме у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.
Частина 5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_6 вчинив злочин 28.11.2013 року, був затриманий у даному кримінальному провадженні 04.03.2017 року, після чого останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в послідуючому продовжувався.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29серпня 2018 року (справа №663/537/17) суд зазначив наступне.
Якщо особа вчинила злочин до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина 5 статті 72 КК у редакції Закону №838-V111 (зворотна дія Закону №838-V111 як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні частини 1 статті 5 КК)
Таким чином, підлягає зарахуванню ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його перебування під вартою з моменту затримання 04.03.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_8 не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на корись держави в розмірі 1421,10 гривень.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Беручи до уваги призначене покарання, а також те, що обвинувачений під час досудового розслідування перебував у міжнародному розшуку, суд вважає, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від відбування покарання, запобігти якому менш суворі запобіжні заходи, окрім обраного, не здатні, що є підставою для продовження його дії.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 ( семи) років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю.
Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.
Відповідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-V111 зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня його затримання 04.03.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 1421 (одну тисячу чотириста двадцять одну) гривню 10 копійок витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ: мобільний телефон "Нокіа 1280", переданий до камери зберігання речових доказів Бердичівського MB УМВС України в Житомирській області, повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

з оригіналом згідно