печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Печерського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна 27.08.2020 року в рамках кримінального провадження № 0001071 від 11.10.2017,

В С Т А Н О В И В :

09.10.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 13.10.2020, на бездіяльність слідчого Печерського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна 27.08.2020 року в рамках кримінального провадження № 0001071 від 11.10.2017.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 27.08.2020 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 в якій фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка на праві власності належить ОСОБА_6 , за результатами якого вилучено мобільний телефон марки марки HUAWEI модель HMA -129 синього кольору та MacBook модель А1708, серія НОМЕР_1 сірого кольору .

Власник вилученого майна, вважає, що воно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки дозвіл на його вилучення не було прямо передбачено ухвалою про обшук та арешт у визначений законом строк не накладено та майно та майно не має відношення до обставин кримінального правопорушення, як являються предметом досудового розслідування, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.

Особа, що подала скаргу у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність, вимоги підтримала та просила задовольнити скаргу у повному обсязі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв, клопотань, до суду не подано.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону, враховуючи принцип диспозитивності, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації учасникам провадження, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, суд визнав можливим провести розгляд у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001071 від 11.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 206, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 206-2 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 12.08.2020 частково задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл слідчим групи слідчих та прокурорам групи прокурорів в кримінальному провадженні № 0001071 від 11.10.2017 на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 в якій фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка на праві власності належить ОСОБА_6 , з метою відшукування довіреність, видана від імені ОСОБА_7 , на імя громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8 , посвідченої 22.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , зареєстрованої в реєстрі за №№ 106, 107, афідевіт, виданий від імені ОСОБА_7 , посвідченого 22.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , зареєстрований в реєстрі за № 810, довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу ОСОБА_11 та зареєстрована в реєстрі за №№ 660, 661 від 13.07.2017 видана на імя громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_12 , персональний код 7, афідевіт, виданого відімені ОСОБА_7 , посвідченого 28.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , зареєстрованого в реєстрі за № 814, довіреність на представництво, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу ОСОБА_13 28.07.2017 та зареєстрована в реєстрі за № 5022, яка видана на ім`я ОСОБА_14 , комп`ютерної техніки, переносних носіїв інформації, мобільних телефонів, сім-карток стільникового зв`язку, особистих записів, чернеток та документів на яких міститься інформація щодо протиправних дій чи відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, предметів, вилучених з цивільного обігу.

На підставі вказаної ухвали слідчого судді 27.08.2020 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 в якій фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка на праві власності належить ОСОБА_6 , за результатами якого вилучено мобільний телефон марки марки HUAWEI модель HMA -129 синього кольору та MacBook модель А1708, серія НОМЕР_1 сірого кольору.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.

За змістом ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Так, незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, а обшук був проведений фактично чотири місця тому, при цьому представник сторони обвинувачення на неодноразові виклики для розгляду даної скарги не з`явився та не надав доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для утримання майна ОСОБА_5 , враховуючи, що підозра останній не пред`явлена.

Стороною обвинувачення не спростовано вказаних доводів, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 0001071 від 11.10.2017 не надано, як і не надано судового рішення про накладення арешту на вилучене майно, враховуючи, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, а обшук був проведений близько місця тому.

Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладається на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «Фруктовий світ Україна» належним йому майном.

За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто за встановлених обставин вбачається, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, враховуючи, що як наслідок свідчить про бездіяльність сторони обвинувачення, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку, яку необхідно усунути шляхом зобов`язання її повернути вилучене майно власнику, що узгоджується з приписами п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого Печерського УП ГУНП в м. Києві та/або іншу уповноважену процесуальну особу сторони обвинувачення у кримінальному провадженні № 0001071 від 11.10.2017 повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 в якій фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка на праві власності належить ОСОБА_6 мобільний телефон марки марки HUAWEI модель HMA -129 синього кольору та MacBook модель А1708, серія НОМЕР_1 сірого кольору.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1