ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/273/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/909/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Партизани Нижньосірогозького району Херсонської області, громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та виправдано.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 19 липня 2017 року не маючи на те передбаченого законом дозволу, без мети збуту, придбав шляхом знайдення на задньому сидінні в громадському транспорті, який рухається маршрутом Каховка Дудчино, дванадцять патронів, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи від 01 серпня 2017 року № 363 Б-3, являються бойовими приписами до нарізної вогнепальної зброї 5,6 мм, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання, придатні до стрільби, після чого зберігав за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , до того часу, коли 21 липня 2017 року о 14.15 год. під час проведення санкціонованого обшуку їх було виявлено та вилучено.
Указані дії кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що сукупність зібраних доказів не дає суду підстави для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину. передбаченого ч.1 ст. 263 КК, у зв`язку з чим він підлягає виправданню на підставі п 2 ч 1 ст. 373 КПК у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме 6 спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм та 6 стріляних гільз знищити.

Стягнути з обвинуваченого витрати на проведення судово-балістичної експертизи в сумі 494,80 грн.

Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження , судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судом не дотримано вимог ст.ст.94, 370 КПК України під час оцінки доказів, наданих стороною обвинувачення.

Суд залишив поза увагою, що в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що під час проведення слідчої дії обшуку за місцем проживання обвинуваченого в одній з кімнат, де саме ОСОБА_7 проживав, було виявлено боєприпаси та патрони і співмешканка обвинуваченого ОСОБА_13 повідомила, що вилучені речі належать саме ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердила, що дійсно в ході обшуку вилучено патрони у кімнаті , де проживав її колишній чоловік .

Судом було встановлено, що патрони та боєприпаси було виявлені саме в кімнаті, в якій проживав ОСОБА_7 , проте суд вдався до зясування питання права власності та користування обвинуваченим меблями , які знаходилися у вказаній кімнаті та в подальшому в основу виправдання взяв до уваги свідчення зацікавлених осіб та самого обвинуваченого.

Судом не прийнято до уваги , що будинок у власності нових господарів на момент обшуку перебував уже 2 роки. Суд не зазначив яким чином намір забрати меблі попереднім власником та наявність у нього дрібнокаліберної гвинтівки впливає на недоведеність стороною обвинувачення причетності до придбання та зберігання вилучених боєприпасів обвинуваченим.

Суд не перевірив достовірність показань свідка ОСОБА_14 та безпідставно поклав його свідчення в основу вироку.

Не надано судом аналізу усіх зібраних доказів, не оцінено кожен доказ з точки зору належності , допустимості , достовірності .

Поза увагою суду залишився той факт, що під час проведення обшуку , поряд із бойовими припасами, придбання та зберігання яких інкримінується ОСОБА_7 , вилучені також 25 мисливських патронів, які не віднесено до заборонених , та які в подальшому були повернуті ОСОБА_7 , як такі, що належали йому на праві власності.

Крім того , посилається на те, що судом не здійснювалось технічне фіксування судових засідань від 11.04.2018, 04.05.2018, 19.06.2018 року. Відсутні аудіозаписи судових засідань від 01.03.2018 та 16.01.2019 року. Крім того у судовому засіданні 27.09.2018 року відбулась заміна секретаря судового засідання з ОСОБА_15 на ОСОБА_16 , але всупереч вимог ст.344 КПК України про заміну секретаря не оголошено, не роз`яснено учасникам провадження право відводу. Аналогічні порушення допущено і в судовому засіданні від 27.08.2019 року.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Клопотань про повторне дослідження апеляційним судом доказів, під час апеляційного розгляду заявлено не було.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Суд у вироку має зазначити джерело доказу, фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановленийст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією.

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Однак зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

На порушення вказаних вимог, суд у вироку формально перелічив докази, стисло виклавши їх зміст, проте грунтовну оцінку кожному із доказів з точки зору належності , допустимості, достатності не надав, не вказав які обставини підтверджують чи спростовують покладені в основу вироку докази, на чому вірно наголошує апелянт.

Суд надав вибіркову оцінку показанням свідків та обвинуваченого , не співставив їх з іншими доказами.

При цьому судом першої інстанції не висловлено категоричних суджень, які б в достатній мірі підтверджували або спростовували пред`явлене обвинувачення.

Суд фактично обмежився загальною фразою про те, що жодних фактичних даних на підтвердження факту придбання ОСОБА_7 патронів, в незаконному поводженні з якими він обвинувачується, подані стороною обвинувачення джерела доказів не містять.

Також суд , посилаючись на те, що будинок перебував у законному користуванні ще щонайменше двох осіб, висловив припущення щодо можливості потрапляння бойових припасів від інших осіб.

Як вбачається із матеріалів провадження , під час судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про дослідження доказів, які були відкриті стороною захисту вже під час судового розгляду.

Суд поклав в основу вироку ці докази , обгрунтовуючи висновок про невинуватість ОСОБА_7 , зокрема пояснення свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , письмових документів , довідки з місця роботи , документів на будинок , тощо.

Суд не перевірив та не навів у вироку висновків про те чи були відкриті ці докази стороною захисту на стадії закінчення досудового розслідування , оскільки відкриття в умовах публічного і гласного судового розгляду в суді першої інстанції окремих матеріалів кримінального провадження, які існували на момент звернення до суду з обвинувальним актом, але не були відкриті стороні обвинувачення, не означає їх автоматичну допустимість, з огляду вимоги ст. 290 КПК України.

При цьому, ч. ч. 2, 6, 9 ст. 290 КПК України презюмується, що відкриття стороною має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право бути готовими до проведення змагального процесу мати заперечення на доводи іншої сторони .

Згідно з правовим висновком, який висловив Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2017 року № 5-364кс16, невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.

Як видно із реєстру матеріалів досудового розслідування свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на стадії розслідування не допитувалися, а відтак суд мав встановити чи були вони відкриті стороні обвинувачення та коли саме , і належним чином мотивувати свої висновки щодо їх оцінки .

Із заяви захисника від 27.08.2019 року вбачається, що документи з місця роботи та інші документи відкриті стороні обвинувачення лише 27.08.2019 року , а отже їх допустимість має бути належним чином перевірена судом з викладенням відповідних мотивів та висновків. Звертає увагу на себе і що у справі міститься ксерокопія довідки від 05.09.2018 року, яка належним чином не завірена у визначений законом спосіб.

Суд не дав жодної оцінки протоколу обшуку, з якого видно, що у спальній кімнаті будинку, в якій проживає ОСОБА_7 у тумбочці виявлено 2 паперових коробки, в яких знаходиться 25 мисливських патронів та 12 дрібнокаліберних патронів , які були вилучені.

При цьому в подальшому 25 мисливських патронів у подальшому отримані ОСОБА_20 від слідчого , як такі, що належать йому.

Суд прийняв до уваги заперечення обвинуваченого про те, що 12 патронів могли належати попередньому власнику, проте не проаналізував зазначені вище обставини виявлення та вилучення в одному місці як 25 мисливських патронів так і 12 інших патронів та не зробив жодного висновку щодо цих обставин.

Не наведено переконливих мотивів і щодо відхилення показань свідків ФорманчукаВ., ОСОБА_21 ,, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 в цілому щодо обставин обшуку та його результатів. Суд послався лише на недопустимість прийняття до уваги показань з чужих слів.

Надаючи перевагу показанням обвинуваченого та свідка ОСОБА_24 суд не дав їм належної оцінки та не навів переконливих мотивів, з яких він визнав ці показання достовірними та якими доказами вони підтверджуються, і не звернув уваги на те, що вони суперечать іншим дослідженим у провадженні доказам.

Незважаючи на наявність суперечливих фактичних даних щодо обставин вчиненого злочину, які мають істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, суд ці суперечності не усунув і не дав їм однозначної оцінки в їх сукупності для підтвердження чи спростування обвинувачення.

Тому висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_25 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та його виправдання, є передчасним, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин кримінального провадження і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності і достатності, отриманих під час досудового розслідування та судового розгляду, які вказують на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питань чи дійсно вказана особа вчинила злочин, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказані порушення є істотними порушенням вимог ст.ст. 370, 374 КПК щодо законності та вмотивованості судового рішення, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і є безумовною підставою для його скасування відповідно до положень ч. 1 ст. 412, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК .

Оскільки у вироку суду не зазначено підстав, за яких доводи сторони обвинувачення визнано необґрунтованими, не здійснено аналіз та оцінку кожного із доказів , суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити правильність застосування судом першої інстанції у цьому провадженні норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки встановлених цим судом обставин, про що просить в апеляційній скарзі прокурор.

Вказані порушення вимог КПК можливо усунити тільки шляхом призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно усунути наведені в ухвалі порушення вимог кримінального процесуального закону, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити докази у провадженні з точки зору їх належності, допустимості та достатності та ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.

Апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Доводи апелянта про те, що записи двох судових засідань частково не відтворюють звук, знайшли своє підтвердження, проте це не можна визнати істотним порушенням вимог КПК , що вплинуло на законність вироку, оскільки в цих судових засідання не досліджувалися докази , які покладені в основу вироку, вирішувалися організаційні питання, що вбачається із архівних копій технічних записів, які надійшли на запит апеляційного суду та журналів судових засідань.

Керуючись ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419, 376 ч 2 КПК , колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 червня 2020 року, відносно ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді: ( три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3