Справа № 577/2976/20
Провадження № 1-кс/577/1252/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" серпня 2020 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучене майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000085 від 07.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 року до суду надійшло вищевказане клопотання, у якому ставиться питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - статора до автомобіля «Москвич 412», АТЄК, потужністю 1,55 кВт, та електродвигуна до пральної машини «Рига-13», що належить на праві власності ОСОБА_4 , заборонивши відчуження, внесення конструктивних змін та розпорядження вказаним майном.

На обгрунтування вимог у клопотанні вказано, що 07.08.2020 р. о 16.30 год. ОСОБА_5 при виконанні господарчих робіт за проханням власниці ОСОБА_4 у господарстві по АДРЕСА_1 шляхом вільного доступу вчинив крадіжку статора до автомобіля «Москвич 412», АТЄК, потужністю 1,55 кВт, та електродвигуна до пральної машини «Рига-13», чим спричинив ОСОБА_4 заявлених матеріальних збитків на суму 500 грн.

07.08.2020 р. в період часу з 18 год. 00 хв. до 18 год. 20 хв. інспектором СД Конотопського ВП ГУНП в Сумській області майором поліції ОСОБА_6 в с.Підлипне м.Конотоп по вул. Червона, 15, керуючись ст. 104,105,106,107,223 та 237 КПК України проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_5 добровільно видав виявлені у нього статор до автомобіля «Москвич 412», АТЄК, потужністю 1,55 кВт, та електродвигун до пральної машини «Рига-13».

Згідно постанови інспектора СД Конотопського ВП в Сумській області від 07.08.2020 р. вказані речі визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів, які поміщені до паперових пакету № 1 та зберігаються в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене та посилаючись на норми ст.ст. 98, 170 КПК України просить накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Ознайомившись з доводами викладеними у клопотанні, дослідивши представлені докази суд приходить до такого висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

У ч.5 ст. 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

У статтях 84, 86 КПК визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписом ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому у відповідності до частини 3 статті 132 КПК України, арешт майна, як один із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

На обгрунтування клопотання прокурор долучив наступні документи:

- витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_4 , датований 07.08.2020 року 19.07 год., у якому обставини кримінального правопорушення викладені наступним чином: 07.08.2020 р. близько 16.00 год. ОСОБА_5 при перебуванні у господарстві ОСОБА_4 , де допомагав з виконання господарських робіт, по АДРЕСА_1 , викрав шляхом вільного доступу автомобільний стартер та електродвигун до пральної машинки «Рига»;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.08.2020 року із зазначенням часу 17.30 год.;

- протокол огляду місця події, який був проведений у господарстві ОСОБА_5 07.08.2020 р. в період часу з 18.00 до 18.20 год. по АДРЕСА_2 ;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 , яка була допитана 07.08.2020 р. в період часу з 20.00 год. до 20.30 год.

- постанову про визнання та приєднання речових доказів від 07.08.2020 р., що були добровільно видані ОСОБА_5 під час проведення огляду його домоволодіння.

Зі змісту перерахованих документів видно, що місцем злочину була територія домогосподарства потерпілої ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_1 . Проте, огляд місця події під час чого були вилучені ймовірно викрадені речі, як зазначено у процесуальному документі, відбувся за адресою АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_5 ще до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, місце злочину і місце проведення огляду є різними.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається (ст. 214 КПК України). Натомість, відомості про вчинення кримінального правопорушення у даному випадку були внесені до ЄРДР лише о 19.07 год. 07.08.2020 року, тобто після проведення огляду місця події, яким не є місце злочину, та на підставі даних, отриманих в результаті проведення такого огляду, що відбувся 07.08.2020 року в період часу з 18.00 год. до 18.20 год., а відтак без достатніх правових підстав. На це звертала увагу колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ВС у постанові № 236/2029/16-к від 05.02.2019 року.

Крім того, для розмежування проведеної слідчої дії, її оцінки, а також оцінки доказів, отриманих у результаті проведення слідчої (розшукової) дії, потрібно враховувати не назву документа, використану для оформлення процедури її проведення, а зміст та спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій, мети проведення слідчої дії. Якщо єдиною метою слідчої дії було виявлення знарядь та засобів скоєння злочину, то проведений органами досудового розслідування огляд місця події фактично був обшуком, який згідно з приписами ч.3 ст. 234 КПК проводиться лише на підставі слідчого судді (Постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ВС у справі № 539/2553/16-к від 14.06.2018 року та у справі № 640/2449/16-к від 22.05.2019 року).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що арештованим може бути майно лише вилучене на законних підставах, а якщо джерело доказів є недопустимим, усі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими самими доктрина про плоди отруєного дерева (Рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини», «Шабельник проти України (№ 2)», «Яременко проти України (№ 2)»).

Відповідно до ст.94 КПК слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на викладене у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись: ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення клопотання прокурора Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучене майно за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000085 від 07.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1