ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5265/20
Провадження № 1-в/210/355/20

"09" жовтня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, поданого засудженим:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, яким засуджений за ст.307 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 06 років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2020 року до суду надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України.

Клопотання засудженим ОСОБА_5 обґрунтовано тим, що у нього на даний час відсутні діючі стягнення, він відбув необхідну частину призначеного вироком суду покарання, має належну поведінку, тим самим довів ступінь свого виправлення.

Будучи присутнім у судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому, просив суд його задовольнити.

Представник адміністрації колонії та прокурор, кожен окремо проти клопотання заперечували, вважаючи його передчасним, а засудженого ОСОБА_5 таким, що на даний час не довів свого виправлення.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Так, вимогами ст.67 ч.2, ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є те, що засуджений став на шлях виправлення (ст.82 ч.3 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однією з умов застосування до засудженого положень ст.82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, яким засуджений за ст.307 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 06 років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 та призначеного покарання, залишено без змін.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року набрав законної сили 23 грудня 2014 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року, залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування положень ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» на підставі ст.5 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.12 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року, залишено без змін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року, відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року, залишено без змін.

На час звернення засудженого до суду останній відбув 2/3 призначеного судом покарання.

В ході судового засідання матеріалами та документами особової справи судом встановлено відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Так, в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання має лише два заохочення, одне в 2019 році, та одне в 2020 році, мав два стягнення, в тому числі один раз був поміщений до камери ДІЗО, та котрі на сьогоднішній день є знятими та погашеними у встановленому законом порядку, при цьому в місцях позбавлення волі перебуває з 04 лютого 2015 року, тобто на протязі всього часу відбування покарання не проявляв достатніх мір, спрямованих на доведення свого виправлення.

Із матеріалів, що характеризують особу засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що останній перебуває в місцях позбавлення волі з 04 лютого 2015 року, на теперішній час характеризується посередньо, виконує обов`язки позаштатного електрогазозварника банно-прального комплексу установи, до праці на виробництві не залучається, доходів не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, у виховних заходах, які проводяться в установі, участі не приймає. Закінчив Криворізьку загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів «Центр освіти» та здобув повну загальну середню освіту. У 2018 році закінчив Криворізький навчальний центр №80 та здобув професію «Електрогазозварник». Участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів та отримання посилок. На профілактичному обліку установи не перебуває, згідно вироку суду вину визнав, однак оскаржував вирок в апеляційному порядку, позову не має.

Згідно щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_5 , останній має оцінку ступеню виправлення станом на 01 лютого 2020 року: «засуджений став на шлях виправлення».

Питання комісією ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо направлення матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 та вирішення питання про застосування положень ст.82 КК України, не вирішувалося.

Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання, суд приходить до висновку, що він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши поведінку та ставлення до праці засудженого ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання, відсутність доходу, враховуючи тяжкість злочину, за котрий засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, те, що злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, термін покарання, призначеного вироком суду, невідбуту частину покарання, суд приходить до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час не став на шлях виправлення та щодо нього не може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, - залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1