Дата документу 27.07.2020 Справа № 310/9386/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1186/20
Єдиний унікальний № 310/9386/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002312 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянськ, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, працюючого в КП «Бердянськекотранс» двірником, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , з вироком суду не погоджується через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зауважує, що в обґрунтування суми стягнення матеріальної шкоди суд першої інстанції послався на видаткову накладну № 6 від 15.07.2019р. із зазначенням до сплати суми 12248.25 грн. В той же час, суд не звернув уваги на наступне: Видаткова накладна не документом, який підтверджує сплату коштів за товар, а є лише підтвердженням отримання товару, та не може слугувати підтвердженням вартості викраденого майна, а отже і завданих злочином збитків. У зазначеній накладній вказано «Екшн камера Sony FDR-X3000 з пультом RM-LVR3". При цьому викрадення пульту ОСОБА_6 не інкриміновано. Видаткова накладна датована 15.07.2019 р., в той час, як викрадення майна відбулося 15.08.2019 р. Отже камера на момент викрадення не була новою. Оскільки викрадена камера не була знайдена, оцінити її стан на момент викрадення є неможливим. В той же час, згідно обвинувального акту від 30.11.2019 р. ОСОБА_6 обвинувачується таємному викраденні належного ОСОБА_9 майна, а саме камери "Sony Action Cam FDR-X3000" вартістю 6500 гривень. При цьому розмір матеріальних збитків підтверджений довідкою ФОП ОСОБА_10 про те, що вартість камери "Sony Action Cam FDR-X3000" б/у на 28.11.2019 р. становить 6500,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову в порушення

вимог ст. 337 КПК України вийшов за межі обвинувачення, шляхом збільшення вартості

викраденого майна, чим погіршив стан обвинуваченого. При цьому прийняв вартість

викраденого майна як нового та у заводській комплектації (пульт, упаковка, зарядний

пристрій, інструкція тощо), яким викрадена камера не була. В цивільному позові потерпілого ОСОБА_9 в обґрунтування наявності та розміру моральної шкоди зокрема зазначено, що потерпілий потребує в подальшому операції на голові та визначення групи інвалідності, хвилюванням у зв`язку зі станом здоров`я.

Проте ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викраденні майна без застосування будь-якого насильства та фізичного впливу на потерпілого.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності та розміру моральної шкоди потерпілим не надано. В судовому розгляді потерпілий участі не приймав, будь-яких пояснень суду не надав.

Таким чином, судом стягнуто моральну шкоду за відсутності будь-яких доказів наявності моральної шкоди та обґрунтування її розміру. При вирішенні питання про стягнення процесуальних витрат, а саме витрат на правову допомогу, судом першої інстанції не надано оцінку тому, що відповідно до акту виконаних робіт від 13.01.2020 р. зокрема зазначено «підготовку нормативно правових документів (судової практики) для розгляду справи» на суму 800 грн. При цьому представник потерпілого участі у судовому розгляді не приймав, посилань на судову практику надана суду позовна заява не містить.

Також судом першої інстанції не надано оцінку тому, що позовна заява містить посилання на обставини, які виходять за межі обвинувачення, зокрема щодо обсягу викраденого майна (телефон Samsung А-9, який в обвинуваченні відсутній) та завдання тілесних ушкоджень.

Крім того, судом цивільний позов потерпілого задоволений частково, проте витрати на складання позовної заяви стягнуто в повному обсязі, та не зменшено пропорційно обсягу задоволених вимог. З урахуванням викладеного судом першої інстанції помилково стягнуто процесуальні витрати на користь потерпілого в повному обсязі.

Просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 6769,18 грн., у відшкодування процесуальних витрат 500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив судове рішення скасувати; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 визнано визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 12517,44 грн. - на відшкодування матеріальної шкоди, 3000,00 грн. (три тисячі гривень) - на відшкодування моральної шкоди, 3500,00 грн. - процесуальні втрати.

Згідно з вироком, 15 серпня 2019 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, знаходячись на території центрального пляжу розташованого навпроти будинку № 47 по вулиці Горького в місті Бердянськ, Запорізької області, ОСОБА_6 побачив раніше невідомого ОСОБА_9 , який в цей час перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спав на бетонній плиті на вказаному пляжі. Відразу після цього у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення наявного у ОСОБА_9 майна. Після чого, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочин умисел, діючи умисно, із корисливих мотивів, скориставшись безпорадним станом потерпілого, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належне ОСОБА_9 майно - камеру «Sony Action Cam FDR-X3000» серійний номер № 3682887, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 .
Після цього, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину розпорядившись викраденим майном на власний розсуд чим завдав потерпілому ОСОБА_9 , майнову шкоду.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку належить зазначати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Згідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, кримінального правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

1. Перевіряючи обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції не взяв до уваги порушення органами досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки вони перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також обвинуваченим здійснювати свій захист від висунутого обвинувачення.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Зокрема, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації не було дотримано.

Колегія суддів вважає, що органами досудового розслідування не було враховано, що предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, є чуже майно. Цей злочин відноситься до злочинів із матеріальним складом, який визначається з урахуванням вартості викраденого чужого майна. Між тим, обвинувальний акт, де сформульоване обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не містить відомостей про вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_9 , а є тільки відомості про розмір матеріальної шкоди (6500 грн.), яку обвинувачений завдав потерпілому.
Враховуючи вищевказане, а також те, що вартість викрадення чужого майна та розмір матеріальної шкоди є різними правовими категоріями, колегія суддів вважає, що пред`явлене обвинувачення є неконкретним та суперечливим, а тому перешкодило в реалізації ОСОБА_6 , передбаченого ст. 42 КПК України, права знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про істотне порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону (зокрема, такої загальної засади кримінального провадження, як забезпечення доведеності вини - ст. 17 КПК), що потягло за собою порушення права обвинуваченого на захист, адже останній має право знати, в чому його обвинувачують. У свою чергу вказане порушення вплинуло на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність, а в підсумку перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

2. Із вироку вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім того, із вироку суду першої інстанції також вбачається, що формулюючи обвинувачення ОСОБА_6 доведеним у вчиненні ним цього злочину, суд не вказав у мотивувальній частині вироку вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_9 , чим порушив вимоги п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки не вказав у вироку наслідки кримінального правопорушення.

Більш того, суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, прийшов до висновку про те, що вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_9 складає 12 248 грн. 25 коп., чим вийшов за межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, чим погіршив правове становище обвинуваченого.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи суду першої інстанції про те, що даний розмір не впливає на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, однак він впливає на збільшення обсягу обвинувачення, а такі зміни обвинувачення, згідно вимог ч. 1 ст. 338 КПК України, може зробити тільки прокурор.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, допустив такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового провадження. У зв`язку з чим, колегія суддів не вдається до правової оцінки апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404,407 КПК України колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді: