Справа № 182/8420/19
Провадження № 1-кп/0182/456/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.08.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2019 за № 0002771 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт. Червоногригорівка, Нікопольського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, розлучений, відповідно ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 15.10.2019 приблизно о 01.00 год. знаходився на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , де мешкає разом з батьком.
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення гаража, що знаходиться на території зазначеного домоволодіння, доступ до якого йому було тимчасово обмежено.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 підійшов до гаража вищевказаного домоволодіння та за допомогою драбини заліз на гараж, де, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зняв одну секцію шиферу, внаслідок чого утворився отвір, після чого ОСОБА_3 проник у середину гаража, який є іншим приміщенням, після чого, потрапивши до нього, побачив автомобіль марки «Фольксваген джетта» темно-синього кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який згідно тимчасового реєстраційного талону належить ОСОБА_5 , та, підійшовши до вищевказаного автомобіля, відчинив передні водійські двері, які були не замкненні, після чого в салоні автомобіля ОСОБА_3 взяв чоловічу барсетку, яка належить його батькові ОСОБА_5 , з якої таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти у сумі 2 200 грн., які належать ОСОБА_5 . Тим самим ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2 200 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що потерпілий ОСОБА_5 - його батько. Він знав, що батько у гаражі в автомобілі зберігає гроші, але ключ від гаражу батько йому не давав. У жовтні 2019 року йому терміново потрібні були грошові кошти на день народження. Тому вночі за допомогою драбини він піднявся на дах гаражу, відсунувши секцію шиферу, яка знаходилася на даху, він заліз до приміщення гаража. З барсетки, яка знаходилася у машині, взяв 2 200 грн., які належать батькові. Після чого поїхав в інше село. Коли дізнався, що батько звернувся з заявою до поліції, повернув батькові гроші, після того, як їх заробив. У вчиненому він щиро кається, зробив для себе належні висновки. Просить не позбавляти його волі.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні суду показав, що обвинувачений - його син. На даний час відносини у них з сином нормальні. Тоді, восени 2019 року, після смерті матері син поводився неадекватно, почав вживати алкогольні напої. Син бачив, що він гроші клав до сумки разом з документами і залишав її у автомобілі в гаражі. Сину ключі від гаража не давав. Син самовільно проник через дах, відсунувши секцію шиферу, яку відірвало вітром, до приміщення гаража. Ранком, коли він сів у автомобіль, відразу побачив, що барсетка лежить не там, де завжди. Подивився і побачив, що не вистачає 2 200 грн. У нього в барсетці було більше грошей, але син взяв лише 2 200 грн. Потім син повернув йому викрадені грошові кошти приблизно через тиждень. Після того, як до них приїздили працівники поліції, син змінився в кращу сторону. Гроші син повернув йому сам. Просить призначити сину покарання не пов`язане з позбавленням волі. Матеріальних претензій не має.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 3 ст. 185 КК України).
Також суд ураховує обставини справи; особу винного.
Обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, що не має судимості (а.п. 42), не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується добре (а.п. 45). Також суд враховує що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 43), розлучений, на утриманні нікого не має.
Також судом враховується, що обвинувачений добровільно відшкодував спричинену матеріальну шкоду потерпілому, а саме повернув викрадені грошові кошти в сумі 2 200 грн., що підтверджується відповідною розпискою потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 40), останній не має претензій до обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1), 2) ч. 1 ст. 66 КК України суд вважає щире каяття і добровільне відшкодування завданої шкоди та відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України - визнання вини.
При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_5 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, а також добровільним відшкодуванням завданого збитку поверненням викрадених грошових коштів потерпілому.
Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення злочину щодо свого батька, з яким винний перебуває у сімейних відносинах (п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України).
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, особу обвинуваченого, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1