Справа215/2588/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Тернівський районий суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0000491 від 13.03.2020 щодо кримінального правопорушення за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Сучан, Приморського краю, Росія, громадянина України, пенсіонера, маючого вищу освіту, вдовець, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч.1 ст.286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
13.03.2020 року приблизно о 11:30 годин по сухому асфальтному покриттю вул. С. Колачевського з боку вул. Конституційна в напрямку вул. Чарівна в Тернівському районі м. Кривого Рогу, рухався автомобіль «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 . В цей же час поблизу зупинки громадського транспорту «8-ма міська лікарня» по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіль «Фольксваген Пассат», рухався пішохід ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході подальшого руху ОСОБА_3 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, бачачи що транспортні засоби які рухаються по сусідніх смугах, зупинились перед нерегульованим пішохідним переходом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, та не зменшив швидкість керованого ним автомобілю, щоб надати дорогу пішоходу, таким чином порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими:

- 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

- 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

В наслідок порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , після чого допустив падіння транспортного засобу. Під час ДТП травмовано ОСОБА_6 , який отримав тілесні ушкодження, у вигляді: забійна рана та синець лобної області праворуч, струс головного мозку, закритий перелом голівки правої малогомілкової кістки з задовільним стоянням, закритий перелом лівої великогомілкової кістки на межі верхньої та середньої третини зі зміщенням та верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням, крапчаста рана нижньої третини лівої гомілки.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе у інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив що керуючи належним йому автомобілем здійснив наїзд на потерпілого. В скоєному щиро кається, просить не позбавляти його права керування транспортним засобом, з огляду на погіршення стану здоров`я у зв`язку з захворюванням, що утруднить його пересування до медичних закладів.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_3 в частині обставин скоєння ДТП, його винуватість підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_6 за якими, отримав тілесні ушкодження в наслідок наїзду на нього на пішохідному переході автомобілю під керуванням обвинуваченим ОСОБА_3 на момент дорожньої транспортної пригоди за обставин вказаних в обвинувальному акті, вона знаходилася в якості пасажира в автомобілі який належить обвинуваченому, в наслідок чого нею отримані тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Винуватість ОСОБА_3 підтверджується протоколом огляду місця події та транспортного засобу (а.с.2-10), за яким встановлено місце зіткнення на нерегульованому пішохідному переході по вул.Чарівній. Механічні пошкодження автомобіля у вигляді деформації правої передньої частини автомобіля та оглядового скла.

Дані отримані в ході огляду місця події та слідчого експерименту (а.с.59-60 т.2) були предметом дослідження судово-автотехнічної експертизи (а.с.64-70 т.2). Висновком від 27.04.2020 було встановлено, що водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним виконанням вимог п.п. 18.4 ПДР України.

Висновком судово-медичної експертизи т.2 №523 від 14.04.2020 року (а.с.49-51)потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні середню ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця правої лобної області, закритий перелом голівки правої малогомілкової кістки, закритий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням та верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням, крапчаста рана нижньої третини лівої гомілки виникли. Встановлені наслідки, що призвели до тривалого розладу здоров`я, знаходяться у прямому причинному зв`язку з травмою, отриманою за умов ДТП 13.03.2020, та іншими доказами.

Аналізуючи по справі докази, судом встановлено, що зібрані стороною обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ст.286 ч.1 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпілим ОСОБА_6 20.04.2020 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 (а.с.89 - 90 т.2) про стягнення з відповідача, 20872,41 гривеньмайнової шкоди, та 150 000 гривень моральної шкоди, 6000 гривень за надання правової допомоги.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та його представник, адвокат ОСОБА_8 позов підтримали в повному обсязі, наполягають на стягненні шкоди, саме з обвинуваченого ОСОБА_3 , а не з страхової компанії, тому як право вимоги належить потерпілому, також представник зазначив, що потерпілому встановлена 2-га група інвалідності, відчуває постійну біль, обмежений у фізичному навантаженні, позбавлений заробляти самостійно на життя, тому як роботодавець не здійснює виплату за лікарняним листом, тому завдану моральну шкоду вони оцінюють в 150000 грн. Надання обвинуваченим матеріальної допомоги під час його лікування у приблизному розмірі 18000 грн., не заперечується.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнає частково, вважає суму відшкодування завданої моральної шкоди завищеною.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, вважає що ОСОБА_3 не є належним відповідачем в частині стягнення матеріальної шкоди оскільки відповідальність підзахисного було застраховано. Також вважає, що заявлений розмір моральної шкоди занчно завищеним.

Суд вважає, що заявлені позовні вимог підлягають частковому задоволенню.
Згідно ст.ст.1166, 1167 ЦК України - особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати, майнову та моральну шкоду завдану винними, незаконними діями.
Згідно ст.ст. 1,6,22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА»». В полісі № А0 7028241 ( а.с.131,132 т.2) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів зазначений ліміт відповідальності за заподіяну шкоду здоров`ю і життю у розмірі 260000 грн. на одного потерпілого. За шкоду, заподіяну майну ліміт відповідальності 130000 грн. на одного потерпілого (ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Судом встановлена незаконність дій обвинуваченого ОСОБА_3 але враховуючи, що останнім застрахована цивільна правова відповідальність, то обов`язок по відшкодуванню шкоди потерпілому внаслідок ДТП покладається на страхувальника. Зазначене узгоджується з правовим висновком висловленим у постанові ВС №755/18006/15-ц від 04.07.2018, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Але разом з тим суд вважає обґрунтованою заявленої позовної вимоги позивача в частині відшкодування з відповідача моральної шкоди

У частині 3 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Тобто для відшкодування моральної шкоди, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України необхідна одночасна наявність таких елементів як: шкода, дії особи щодо вчинення шкоди, вина особи та причинний зв`язок між діями особи та шкодою.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а саме момент настання дорожньо транспортної пригоди викликало у позивача як раптові емоційні хвилювання так і настання негативних наслідків у виді фізичного болю від отриманих тілесних ушкоджень та які потребують додаткових зусиль для організації подальшої життєдіяльності, оскільки визнано івалідом 2 групи, тому суд вважає відшкодування моральної шкоди потерпілому обвинуваченим в розмірі 50000,00 грн. є обґрунтованим і справедливим.

Також підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 6000гривень, що підтверджено квитанцією про оплату послуг адвоката за договором від 19.05.2020.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, під наглядом лікаря нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер, має вищу освіту.

З урахуванням характеру та ступеню тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, щире каяття, часткове добровільне відшкодування шкоди, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді мінімального розміру штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки стан здоров`я обвинуваченого, а саме оперативне втручання, з урахуванням віку обвинуваченого можуть створювати загрозу безпеці руху у разі не позбавлення останнього права керування транспортним засобом.

Питання про долю речових доказів і наданих до суду документів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 3595,90грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.286 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходу громадян що становить 3 400 ( три тисячі чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривен, а усього 56000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір за розгляд цивільного позову в розмірі 840,80гривень.
Речові докази і документи по справі:

- Речовий докази, автомобіль «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути власнику ОСОБА_9 ;
- DVD-диск слідчого експерименту, - залишити в матеріалах кримінального провадження .
Накладений ухвалою суду від 18.03.2020 арешт на «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 26.03.2020, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 1634,5 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи № 19/104-17/1/4/161 від 27.04.2020; судові витрати в сумі 980,70грн. за проведення судової експертизи технічного стану ТЗ №19/104-17/1/4/122 від 29.04.2020; судові витрати в сумі 980,70грн. за проведення судової експертизи технічного стану ТЗ №19/104-17/1/4/126 від 30.04.2020; що разом складає 3595,90грн..

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

СУДДЯ: