Справа № 307/1995/20
Провадження №1-кс/307/1251/20
У Х В А Л А
іменем України
23 грудня 2020 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000629 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та місці з 05.07.1997 року по 14.12.2017 року, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційного документу Державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ЗК №032955 від 05.11.1997 року, а саме про те, що на підставі рішення Тячівської міської ради від 31.10.1997 року за №195, їй, в тому числі, належить на праві власності земельна ділянка площею 0,30 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Тячівської міської ради, урочище «Варош-Вейг», та внесла у вказаний документ контури земельної ділянки, відомості про площу, розміри сторін та про опис меж.

Державний акт на право приватної власності на землю серії IV - ЗК №032955 від 05.11.1997 року видавався ОСОБА_5 щодо підтвердження її права власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,119 га, яка розташована на території Тячівської міської ради в урочищі «Варош-Вейг» та відомості про його реєстрацію внесено до Книги №1 записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Тячівської міської ради народних депутатів за №87.

У подальшому, ОСОБА_5 , незважаючи на те, що вичерпний перелік підстав набуття у власність права на землю із земель комунальної власності визначений ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, звернулась до ФОП ОСОБА_6 та замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для чого надала підроблений державний акт на право приватної власності на землю серії IV - ЗК №032955 від 05.11.1997 року.

За результатами виготовлення технічної документації, на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ЗК №032955 від 05.11.1997 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Тячівському районі ОСОБА_7 14.12.2017 року, внесено дані про формування земельної ділянки на землях комунальної власності до Єдиної державної геоінформаційної системи Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер, відкрито Поземельну книгу та зареєстровано земельну ділянку площею 0,30 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Тячівської міської ради, урочище «Варош-Вейг» з кадастровим номером :06:003:0021.

Після цього, ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0021, площею 0,30 га., у неї немає та рішення сесією Тячівської міської ради про надання їй у власність вказаної земельної ділянки не приймалось, усвідомлюючи свої злочинні дії, будучи обізнаною про внесення завідомо неправдивих відомостей до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ЗК №032955 від 05.11.1997 року, подала 28.12.2017 року приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 , вказаний державний акт, на підставі якого уклала з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0021, площею 0,30 га., з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Тячівської міської ради, урочище «Варош-Вейг».

У результаті злочинних дій ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 прийнято рішення про складання та реєстрацію вказаного договору дарування земельної ділянки у Реєстрі нотаріальних дій за №1182 від 28.12.2017 року і внесено відомості про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке стало підставою вибуття земельної ділянки з комунальної власності громади м. Тячів.

Таким чином, ОСОБА_5 закінчила свій злочинний умисел та в результаті вказаних шахрайських дій, позбавила територіальну громаду м. Тячів та державу в цілому, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0021, площею 0,30 га., ринковою вартістю 193 200, 00 грн.

09 грудня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи підпис у договорі дарування від 28.12.2017 року належить ОСОБА_5

28 липня 2018 року право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору дарування, набув ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0021, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,30 га, яка розташована на території Тячівської міської ради в урочищі «Варош-Вейг», яке перебуває у власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження та відчудження вказаним майном.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, посилаючись на викладені в письмовому клопотанні обставини і просить клопотання задовольнити.

Особа, у власності якої перебуває майно ОСОБА_10 , в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000629 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділення Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 09 грудня 2020 року, земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0021, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,30 га, яка розташована на території Тячівської міської ради в урочищі «Варош-Вейг», визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000629 від 25 червня 2020 року.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000629 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0021, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,30 га, яка розташована на території Тячівської міської ради в урочищі «Варош-Вейг», яке перебуває у власності ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження та відчудження вказаним вище майном.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1