Справа№
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.12.2019 року за № 0001836 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемове Донецької області, громадянина України, пенсіонера, інваліда 2 групи, не судимого, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1
з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286 КК України
Встановив:
23.12.2019, приблизно о 12-50 годині, ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «RENAULT CLIO SYMBOL», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , та рухався по просп. Лозовенківському в місті Харкові, зі сторони вул. Архітектора до вул. Академіка Синельникова. Під час руху по просп. Лозовенківському, а саме в районі будинку 1-А вулиці Академічної в м. Харкові, водій ОСОБА_4 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 10.1 ПДР України «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.4 ПДР України «перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, то виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, як рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестя повинен дати дорогу трамваю»; та виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям не дав дорогу зустрічному автомобілю і перед початком маневру вліво, не переконався в тому, що це буде безпечно - зманеврував ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напряму та якому за наслідками події спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/14-А/20 від 07.02.2020 внаслідок вказаної ДТП водію автомобіля «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_3 - ОСОБА_7 , спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого травматичного вивиху лівої стегнової кістки перелому заднього краю даху лівої вертлюжної западини із зсувом.

Згідно з висновком комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи звуко-, відеозапису № 7/189/190/11/1/25КПСЕ-20 від 02.04.2020, дії водія автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної події.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини вчиненого не спорював, пояснив причини та обставини скоєного.

В скоєному щиро розкаюється, просить строго його не наказувати, оскільки він зробив для себе висновки, більше керувати автомобілем не збирається, сам постраждав в ДТП, є інвалідом 2 групи та пенсіонером, згоден відшкодовувати шкоду потерпілому та його сім*ї.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч.1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає та зареєстрований в Харківський області, де характеризується задовільно, є пенсіонером та інвалідом 2 групи довічно.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких вчинено, визнання провини обвинуваченим в повному обсязі, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, які пом*якшують покарання, відсутність судимостей та відомостей про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, відомості про вік обвинуваченого, наявність інвалідності, і вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, що інкриміновано обвинуваченому, а саме у вигляді штрафу на користь держави, з врахуванням вимог ст. 5 КК України.

При вирішенні даного питання, крім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення судом враховано і суспільну небезпеку вчиненого, наслідки, що настали та обставини, що характеризують обвинуваченого.

Суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами судом враховуються вимоги ст. 5 КК України та суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого даного додаткового виду покарання, виходячи з обставин ДТП, даних про вік обвинуваченого, наявність в нього інвалідності, та суд, вирішуючи дане питання зазначає, що до суду не було представлено даних про неможливість обвинуваченого обходитись без транспортного засобу та необхідність керування транспортними засобами в подальшому. Цивільний позов суд залишає без розгляду згідно поданої до суду заяви.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, з даного приводу клопотань заявлено не було.

Згідно ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 6280,40 грн.

Також, суд вважає за можливе скасувати арешти майна, накладені згідно ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2019 року, відповідно до вимог ч.4 ст. 174 КПК України та повернути дане майно власникам.

Питання речових доказів судом вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
Ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п*ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки.
Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи №7/189/190/11/1/25КПСЕ -20 від 02.04.2020 у розмірі 6280,40 грн.

Речові докази (диск з відеозаписом) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази (автомобілі «RENAULT CLIO SYMBOL», р.н. НОМЕР_1 ; «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_3 ), вилучені у обвинуваченого та потерпілого, та які зберігаються на спеціальному майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів повернути власникам після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2019 року на майно: автомобіль марки «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_8 , місцем зберігання якого визначено спеціальний майдан зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106, повернувши дане майно власникові ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2019 року на майно: автомобіль марки «RENAULT CLIO SYMBOL», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , місцем зберігання якого визначено спеціальний майдан зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106, повернувши дане майно власникові ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1