У Х В А Л А
21 серпня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 про повернення грошових коштів у сумі 39800 доларів США та 6000 гривень, які були предметом дослідження у кримінальному провадженні №0000086 від 17.10.2016 року, яке закрито,
В С Т А Н О В И В:
До суду звернулась ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність військової прокуратури Південного регіону України, яка полягає у наступному.
02.11.2015 року під час обшуку по кримінальному провадженню №0000100 від 21.10.2015 року, було вилучено грошові кошти у сумі 39800,00 доларів США та 6000,00 гривень.
26.01.2018 року кримінальне провадження №0000100 від 21.10.2015 року було закрито постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 та скасовано арешт на майно ОСОБА_2 .
26.06.2020 року ОСОБА_2 звернулася з відповідною заявою про повернення вищезазначеної суми коштів до Військової прокуратури Південного регіону України.
27.07.2020 року Військова прокуратура Південного регіону України листом проінформувала ОСОБА_2 , що зазначені кошти є предметом дослідження у кримінальному провадженні №0000086 від 17.10.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за фактом можливого їх привласнення службовими особами прокуратури Одеської області.
Кримінальне провадження №0000086 від 17.10.2016 Військовою прокуратурою Південного регіону України передане до прокуратури Одеської області, але грошові кошти не передавалися і до теперішнього часу зберігаються у Військовій прокуратурі Південного регіону України.
На теперішній час Прокуратурою Одеської області, як зазначає ОСОБА_2 , кримінального провадження №0000086 від 17.10.2016 закрито, водночас не було вирішене питання щодо скасування арешту та повернення грошових коштів у сумі 39 800 доларів США та 6000 гривень, які були вилучені 02.11.2015 під час обшуку.
Розглянувши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.
Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном.
Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. За змістом ч.3 ст.174 КПК, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.
Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст.3 Конституції, ст.13 конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Згідно з ст.174 нині чинного КПК як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження чинний КПК не передбачає.
Однак нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, яке явно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Перекладення тягаря такого недоліку законодавства на особу, котра більше ніж 8 років потерпає від свавільного втручання у право власності, гарантоване конвенцією і Конституцією, є неприпустимим. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне за собою погіршення правового становища людини, котра зазнає негативних наслідків не лише від помилки представника влади, а й від перешкод в отриманні реальної можливості її виправлення, і перебуває в стані невизначеності непередбачувано тривалий час.
Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.
Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
Відповідну правову позицію сформульовано ВСУ в постанові від 15.05.2013 №6-26цс13 і підтримано Великою Палатою Верховного Суду 15 травня 2019 року (постанова по справі №372/2904/17-ц).
Таким чином, оскільки кримінальне провадження №0000086 від 17.10.2016 року станом на теперішній час закрито, зазначене виключає можливість звернення власника або володільця майна до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Одночасно слідчий суддя роз`яснює заявнику право на вирішення питання щодо повернення майна у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 174, 372 КПК України,
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про повернення грошових коштів у сумі 39800 доларів США та 6000 гривень, які були предметом дослідження у кримінальному провадженні №0000086 від 17.10.2016 року, яке закрито.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1