УХВАЛА

06.10.2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали клопотання про арешт майна,
поданого слідчою СВ Житомирського РВП Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_2 ,
погодженого прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
у кримінальному провадженні №0000683 від 03.10.2020,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,
в с т а н о в и в:
05.10.2020 слідча звернулася до Богунського районного суду міста Житомира з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події, 03.10.2020 проведеного у межах кримінального провадження №0000683 від 03.10.2020.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Згідно з пунктом 3 частиною 2 статтею 171 у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
У відповідності до ч.1 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч.2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Стаття 64-2 КПК України, яка була введена до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України від 18.02.2016 № 1019-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» є спеціальною нормою по відношенню до норм ст.171 КПК України.
Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на речі, вилучені під час проведення огляду місця події, які відповідно до положень ч.2 ст.168 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Зокрема, як вказано в клопотанні, автомобіль «RAF», д/н НОМЕР_1 , на який слідчий просить накласти арешт, належить ОСОБА_4 . Згідно з поданими матеріалами докази щодо визначення процесуального статусу ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні відсутні, з огляду на що, а також, враховуючи положення ст.170-171 КПК України, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Звернення з клопотанням про арешт майна неналежної особи може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, всупереч вимогам ч.2 ст.64-2, ч.1 ст.171 КПК України, подано особою, яка в даному випадку немає повноважень на звернення з таким клопотанням.
З огляду на викладене, слідчий суддя повертає клопотання для усунення недоліків на підставі статті 172 КПК України.
Згідно з ч.1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 36, 37, 64-2, 132, 168, 169, 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчої СВ Житомирського РВП Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000683 від 03.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України про арешт майна повернути для усунення недоліків клопотання.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.
У разі неподання клопотання після усунення недоліків в межах встановленого слідчим суддею строку тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

роздрук.прим.:
1-до справи
2-слідчій