Ухвала
26 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 233/3816

провадження № 51-5663 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2020 року та Донецького апеляційного суду від 02 вересня 2020 року,

встановив:
ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленими за результатами розгляду його скарг судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і зобов`язати працівників Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ухвала слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2020 року була предметом розгляду Донецького апеляційного суду, який ухвалою від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без змін.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
За таких обставин з урахуванням положень ч. 4 ст. 424 КПК України зазначені судові рішення не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку.
Такий висновок Суду відповідає п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України в редакції Закону України від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (в частині правосуддя)» щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Крім того, він узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зокрема, у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Враховуючи викладене, оскаржувані ОСОБА_4 судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2020 року та Донецького апеляційного суду від 02 вересня

2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3