Дата документу 09.11.2020
Справа № 501/3871/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області кримінальне провадження №0000848 від 22 жовтня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, заміжня, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Іллічівським міським судом Одеської області здійснюється судовий розгляд зазначеного кримінального провадження.
Обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи наступним.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 01 жовтня 2019 року, в період з 14.00 год. до 15.00 год., ОСОБА_5 завітала до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , якої в цей час не було вдома, і знаходилась неповнолітня донька останньої ОСОБА_7 . Того ж дня, приблизно о 16.00 год., обвинувачена, очікуючи ОСОБА_6 на подвір`ї зазначеного домоволодіння, помітила на вуличному дивані мобільний телефон «MEIZU-U10», модель U680Н, в корпусі білого кольору, що належить ОСОБА_6 , після чого у неї виник умисел на таємне викрадення вказаного майна. Скориставшись відсутністю поруч власниці домоволодіння та її неповнолітньої доньки, вважаючи, що її дії залишаться непоміченими, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи корисливий мотив, направлений на таємне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, таємно викрала мобільний телефон «MEIZU-U10», модель U680Н, IМЕI1: НОМЕР_1 , IМЕI2: НОМЕР_2 , в корпусі білого кольору, вартістю 1980 грн, з сім-картою оператора «Київстар», № НОМЕР_3 , що не представляє матеріальної цінності, які належать ОСОБА_6 . Після цього, бажаючи залишитись непоміченою та не викритою ОСОБА_6 , яка ще не повернулась додому та ОСОБА_7 , для якої дії ОСОБА_5 залишились непоміченими, разом з викраденим майном залишила домоволодіння та розпорядилась ним на власний розсуд.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вина обвинуваченої, на думку прокурора, підтверджується дослідженими під час судового розгляду показаннями:
потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до яких 01 жовтня 2019, в період коли вона була відсутня за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , до домоволодіння завітала її знайома ОСОБА_5 та деякий час перебувала там разом з донькою потерпілої ОСОБА_7 . Коли потерпіла повернулася додому, то виявила відсутність мобільного телефону «MEIZU-U10»,
свідка ОСОБА_8 , який показав, що випадково зустрівся з ОСОБА_5 , остання запропонувала йому придбати в неї мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 , «MEIZU-U10», видаючи його за власний. В подальшому ОСОБА_8 , дізнавшись від співробітників поліції про те, що телефон викрадений, добровільно його видав для долучення до матеріалів кримінального провадження, про що написав заяву,
а також письмовими доказами по справі, зазначеними в реєстрі досудового розслідування, долученому до обвинувального акту.
Таким чином прокурор мотивує своє клопотання обґрунтованістю обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 .
Необхідність продовження строку запобіжного заходу прокурор також мотивував існуванням ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме тим, що обвинувачена може переховуватись від суду, оскільки під час судового провадження вона переховувалась від суду та була оголошена у розшук, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , оскільки є їх знайомою, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З тих саме підстав прокурор вважає за неможливе застосувати до обвинуваченої більш м`які запобіжні заходи для запобігання зазначеному ризику.
В судовому засіданні обвинувачена та її захисник проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи, що ризики відсутні, достатнім є особисте зобов`язання.
Суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом встановлено, що докази, перелічені в реєстрі матеріалів кримінального провадження, а також досліджені під час судового розгляду доводять:
- наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення,
- наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про існування ризиків, передбачених:
п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачена може переховуватись від суду. Наявність цього ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 , яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, про причини неприбуття не повідомила. Ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області від 07 лютого 2020 року та 19 лютого 2020 року до ОСОБА_5 було застосовано привід в судове засідання, однак зазначені ухвали суду виконані не були через те, що встановити місцеперебування обвинуваченої було неможливо, за місцем мешкання вона була відсутня. Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченої з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, 04 червня 2020 року ОСОБА_5 було оголошено у розшук. Зазначене свідчить про ухилення обвинуваченої від суду,
п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність цього ризику, на думку суду, підтверджується судимістю обвинуваченої за вчинення аналогічного злочину, відсутністю у неї місця роботи або інших доходів як джерел існування.
- наявність обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, а саме - особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту. Так, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки обвинувачена не має місця реєстрації та постійного місця проживання, обрання застави як основного запобіжного заходу є недоречним, оскільки обвинувачена не працює, інших доходів не має, інформації щодо іншої особи, яка може бути заставодавцем стороною захисту не надано, найменш суворий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання був застосований до ОСОБА_5 та хоча строк цього запобіжного заходу закінчився 29 грудня 2019 року, суд вважає, що повторне його застосування до обвинуваченої є недоцільним з огляду на те, що основним обов`язком, покладеним на неї, буде обов`язок прибувати до суду за кожним викликом, який також є основним процесуальним обов`язком обвинуваченого у будь-якому кримінальному провадженні і який ОСОБА_5 було проігноровано.
При прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу судом також береться до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину, її вік та стан здоров`я, міцність її соціальних зв`язків в місті проживання, майновий стан, наявність у неї судимості, розмір майнової шкоди, у завданні якої вона обвинувачується, та вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Судом встановлено, що 01 листопада 2019 року вироком Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та засуджено до штрафу у розмірі 850 грн, судимість не погашено.
Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.
Суд вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченої слід продовжити до 05 грудня 2020 року включно, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
Суд також вважає за необхідне визначити обвинуваченій заставу як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10510,00 грн та у разі внесення застави зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні, а також виконувати в строк до 05 грудня 2020 року обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: не відлучатись з Одеської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196, 197, 370-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 грудня 2020 року, включно.
Визначити обвинуваченій заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10510,00 грн.
У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні, а також виконувати в строк до 05 грудня 2020 року обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
-не відлучатись з Одеської області без дозволу суду,
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченій, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя