Провадження №1-кп/522/2449/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0001150, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2020 року, у відкритому судовому засіданні, у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, неодруженої, непрацюючої, із неповною середньою освітою, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

головного спеціаліста

територіального відділу

служби у справах дітей

Одеської міської ради - ОСОБА_5 ,

законного представника

обвинуваченої ОСОБА_3 - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_7 ,

неповнолітньої обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

29.09.2020 року о 17 годині 17 хвилин неповнолітня ОСОБА_3 перебувала у приміщенні магазину «Єва» за адресою: м. Одеса, площа Старосінна, будинок №2, підшукуючи майно, яким можливо таємно заволодіти.

Помітивши на стелажі з косметикою туш «Мейбелін волюм експрес колосал», вартістю 227 грн. 80 коп., та підводку для очей «ГлемБи» вартістю 34 грн. 63 коп., якими вирішила таємно заволодіти. Діючи із указаною метою, та переслідуючи ціль особистого збагачення, неповнолітня ОСОБА_3 , переконавшись, що її дії непомітні для співробітників магазину, та інших громадян, діючи таємно, підійшла до стелажу косметикою, та взяла із нього указану туш та підводку для очей, які заховала у власній сумці.

Виконавши усі дії, які неповнолітня ОСОБА_3 вважала за необхідні, з метою доведення свого наміру до кінця, намагалась покинути місце вчинення кримінального проступку. Однак довести свої протиправні дії до кінця ОСОБА_3 не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана співробітниками магазину «Єва».

В результаті указаних дій неповнолітня ОСОБА_3 намагалась спричинити ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 262 грн. 43 коп.

За наведених обставин неповнолітня ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У судовому провадженні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.

Представник потерпілого ТОВ «РУШ» - ОСОБА_8 до судового засідання не з`явилась, письмово просила проводити судове засідання без її присутності

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу та те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проступку, а також приймає до уваги досудову доповідь відносно неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 від 29.12.2020 року вх.№34350/20, згідно до якої указана обвинувачена має міцну підтримку з боку батьків, довірливі стосунки із матір`ю, але у неї не зовсім достатньо організоване дозвілля, на даний час не в повній мірі залучена до соціальних видів діяльності, дівчина може бути запальна, іноді із проявами вербальної агресії, ймовірно саме ці фактори призведуть до вчинення правопорушення у майбутньому, та у разі якщо суд дійде висновку про можливість застосування покарання не пов`язаного із позбавленням волі, орган пробації вважає за доцільне покладення на правопорушника обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом з питань пробації, та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Як обставини, що пом`якшують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення, що вона раніше не судима, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою, що матеріальна шкода відшкодована.

Обставини, що обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч.1 ст.103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання судам слід мати на увазі, що згідно зі ст.99 КК штраф застосовується лише до тих неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернено стягнення. З урахуванням цього суди повинні досліджувати докази щодо наявності у неповнолітнього достатнього для сплати штрафу доходу, коштів або майна та наводити у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення.

У п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання судам слід мати на увазі, що виправні роботи відповідно до ч.2 ст.100 КК призначаються неповнолітнім у віці від 16 до 18 років, які мають постійну чи тимчасову роботу, на строк від двох місяців до одного року за місцем роботи. Суд у вироку визначає розмір відрахувань у дохід держави із заробітку неповнолітнього засудженого в межах 5-10%.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована.

Суд вважає, що призначення неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт не буде достатнім для виправлення указаної обвинуваченої та попередження вчинення нею нових правопорушень.
Також суд вважає, що призначення неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі неможливо, так як це заборонено ч.3 ст.61 КК України.
Згідно до ч.2 ст.104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.

З урахуванням особи неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , наявності вище зазначених чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що їй необхідно призначити покарання у вигляді арешту, що не заборонено ч.3 ст.60 КК України, із застосуванням ст.75, ст.104 КК України, та звільнити указану обвинувачену від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, та п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цією обвинуваченою.

У зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.
Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.103 КК України, ст.ст.100, 331, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 484, 487, 488, 496, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за указаною частиною указаної статті 2 /два/ місяці арешту.
На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 29.12.2020 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази: туш «Мейбелін волюм експрес колосал», та підводку для очей «ГлемБи» вважати повернутими потерпілому ТОВ «РУШ» за належністю.
Речовий доказ «DVD R» диск із відеозаписами зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

29.12.2020