ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2021 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні №0000467 апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 22.01.2021 р., винесену в порядку ст.199 КПК України щодо ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 22.01.2021 р. задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.146 ч.2, 355 ч.2, 125 ч.1 КК України, до 23 березня 2021 року.
На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, або в нічний час доби.
На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 вказував, що судом не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, тому що суд їх і не встановлював. Два роки його безпідставно обвинувачували в тяжких злочинах, а вже на третьому році його утримання під вартою прокуратура змінила обвинувачення, а ризики лишилися одні й ті ж самі.
Вказував також, що решту доводів щодо упередженості та незаконності ухвали, яку він оскаржує, надасть в судовому засіданні.
Захисник свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.12.2020 р. прокурором було змінено
ЄУНСС 725/2053/20 провадження №11кп/822/66/21 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8
обвинувальний акт, в тому числі і щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , судом було проігноровано, що прокурор в своєму клопотанні не навів мотивів зміни, тобто суттєвого зменшення обсягу обвинувачення ОСОБА_6 та належних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри за ст. 355 ч.2, 146 ч.2, 125 ч.1 КК України. Також прокурором не було доведено обґрунтувань виправданості тримання під вартою ОСОБА_6 протягом двох попередніх років по обвинуваченню у вчиненні двох тяжких злочинів. А тому вважає, що судом невірно оцінено зазначені в клопотанні доводи прокурора, що ризики, які були встановлені судом на час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися.
Вказував також, що прокурором формально наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Стороною обвинувачення не розкрито мотивів та доказів того, чому потерпілий та свідки змінювали свої покази в суді неодноразово, в той час коли ОСОБА_6 перебував під вартою. Не наведено також доводів того, чому до обвинуваченого не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.
Посилався на те, що судом безпідставно залишені доводи захисника щодо характеризуючих даних обвинуваченого. А також те, що внаслідок продовження карантину дружина обвинуваченого змушена знаходитись на роботі, щоб заробляти гроші на утримання сім`ї, не маючи при цьому можливості влаштувати кудись чотирирічного сина.
Апелянт вважає, що оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, безперервно тримається під вартою понад 25 місяців, то у суду були всі підстави обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Захисник ще вказував, що незаконність ухвали полягає і в тому, що зміст ухвали, виданий стороні захисту, не відповідає в повній мірі змісту проголошеної ухвали в залі суду. Також суддя неправильно роз`яснив строки апеляційного оскарження вказаної ухвали. Апелянт також посилався на практику ЄСПЛ та вимоги КПК України, які, на його думку, свідчать про незаконність ухвали суду.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянтів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника необхідно відмовити.
В провадженні Садгірського районного суду м.Чернівців знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000467 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 355 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 355 КК України та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 355, ч.1 ст. 125 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 пред`явлена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 125 ч.1, 355 ч.2 КК України. Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_6 із вчиненням кримінальних правопорушень та обґрунтованість пред`явленої підозри.
Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 26.11.2020 р. обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.01.2021 року без визначення розміру застави.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, інкриміновані йому діяння вчиняв в період непогашеної судимості.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Таким чином, основною метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
В ході досудового розслідування та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.
Враховуючи, що розгляд цього кримінального провадження ще не закінчено, на даний час ще не встановлені всі особи, які причетні до вказаних кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому злочинів, які вчинені групою осіб, обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотань про обрання міри запобіжного заходу і його продовженні, колегія суддів вважає, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а існують і на даний час.
Колегія суддів вважає, що суд з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та прийняв законне і обґрунтоване рішення, продовжуючи такий запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Що стосується тверджень захисника про те, що судом було проігноровано, те, що прокурор в клопотанні не навів мотивів зміни та зменшення обсягу обвинувачення, а також щодо зміни показів потерпілого, то вони є безпідставними.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою на цій стадії провадження, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду справи по суті, зокрема перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а також перевіряти правильність кваліфікації дій, а лише встановлює наскільки сукупність наданих матеріалів є достатньою, щоб вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.
Що стосується доводів захисника щодо тяжкого матеріального становища дружини ОСОБА_6 , то вони є необґрунтованими, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому діянь був офіційно працевлаштований та матеріально забезпечував свою сім`ю.
Також не заслуговують на увагу доводи захисника щодо строку оскарження ухвали суду, оскільки, згідно з п.2 ч.2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Доводи, що наведені в апеляційній скарзі, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність ризиків щодо процесуальної поведінки обвинуваченого не дають підстав для скасування ухвали суду та обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
А тому в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 відмовити, а ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 21.01.2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.03.2021 року, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя