Дата документу 03.08.2020 Справа № 331/1031/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/1031/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1369/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 3 серпня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 3 липня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор вважав за доцільне продовжити відносно ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 3 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 терміном на 60 днів строком до 3 вересня 2020 року. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вказує, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до обвинуваченого необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід. Зазначає, що ОСОБА_8 хоча раніше і судимий, але не має на меті уникати кримінальної відповідальності, переховуватись від суду чи продовжувати злочинну діяльність. Вказує, що підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину не обґрунтована, так як доказів його причетності до вбивства суду не надано. Звертає увагу, що стан здоров`я обвинуваченого погіршився у зв`язку з тим, що останній тривалий час знаходиться в місцях позбавлення волі. Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, обравши ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ,суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

З огляду на заявлені стороною захисту доводи щодо необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого (ч. 1 ст. 115 КК України) та середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) кримінальних правопорушень, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
При цьому, судова колегія зауважує на серйозності висунутогоОСОБА_8 обвинувачення. Суворість очікуваного обвинуваченим покарання, що становить за інкріміноване найтяжче кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 115 КК України) від 7 до 15 років позбавлення волі також небезпідставно врахована судом.
Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Одночасно суд враховує, щоОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, що додатково засвідчує існування ризику переховування обвинуваченого від правосуддя.
До того ж, ОСОБА_8 не працевлаштований, тобто не має законного джерела доходу, неодноразово, а саме 8 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, в тому числі із застосуванням насилля, що вочевидь свідчить про усталеність протиправної поведінки на підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням сукупності вказаних обставин, не змінилися та не зменшилися.
Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із зазначеними вище ризиками,колегія суддів вважає непереконливими.

Посилання захисника щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого документального підтвердження не знайшло і об`єктивних даних про це матеріали провадження не містять.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 3 липня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4