Справа № 133/1007/17
Провадження №11-кп/801/1355/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8

та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 5 жовтня 2020 року про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його перебування,

в с т а н о в и в:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Під час судового розгляду винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення була доведена, проте, прокурором було подано клопотання про застосування до обвинуваченого примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його перебування.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції дійшов до висновку, що воно підлягає задоволенню з тих підстав, що під час судового розгляду було проведено судову психіатричну експертизу ОСОБА_8 та у відповідності до її висновку № 62 від 08.07.2019 ОСОБА_8 в період інкримінованого йому діяння (станом на 12.05.2016) на психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період інкримінованого йому діяння ОСОБА_8 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_8 виявлений легкий когнітивний розлад змішаного (травматичного, судинного) генезу. В теперішній час ОСОБА_8 не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 .

В зв`язку з цим судом першої інстанції застосовані до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його перебування. Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду, потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що визначаючи тип примусових заходів медичного характеру, суд повинен виходити не тільки з психічного стану особи, а й з характеру вчиненого нею суспільно небезпечного діяння. Так, ОСОБА_8 знаряддям вчинення злочину вибрав гострі вила, що свідчить про його агресивність та неконтрольованість дій. Крім того, вважає, що оскільки вина ОСОБА_8 у вчиненні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, доведена у судовому засіданні, на час його вчинення він перебував у осудному стані, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати потерпілому збитки, завдані неправомірними діями.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, особу, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_6 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Висновок суду про необхідність застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, обґрунтований, базується на досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких в ухвалі дана належна оцінка.

Застосовуючи відносно ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру, суд дотримався вимог ст.ст. 93, 94 КК України, взявши при цьому до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №62 від 08.07.2019, згідно якого ОСОБА_8 в період інкримінованого йому діяння станом на 12.05.2016 на психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період інкримінованого йому діяння ОСОБА_8 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_8 виявлений легкий когнітивний розлад змішаного (травматичного, судинного) генезу. В теперішній час ОСОБА_8 не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 потребує застосування примусового амбулаторного лікування за місцем його подальшого перебування.

Згідно з ч.2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Наполягання у апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_7 про застосування відносно ОСОБА_8 заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом є безпідставними.

Суд першої інстанції, мотивуючи обраний ним вид примусових заходів медичного характеру, виходив як з психічного стану ОСОБА_8 згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 62 від 08.07.2019, так і характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а тому в цій частині ухвала є законною та обґрунтованою.

Однак, залишаючи цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У мотивувальній частині ухвали суд жодним чином не навів підстав для залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 без розгляду, обмежившись лише висновком про необхідність залишення його без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції, не дослідивши належним чином аргументованість доказів та доводів цивільного позову, залишив його без розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню та призначенню нового судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 5 жовтня 2020 року скасувати в частині залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 без розгляду та в цій частині призначити новий судовий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: