ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/2097/20 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 646/2222/20 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.11.2020 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 01.04.2020,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.11.2020 у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Харківської обласної прокуратори щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 01.04.2020 відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить зобов`язати компетентних осіб прокуратури Харківської області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_6 від 01.04.2020 про кримінальне правопорушення з боку працівника Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 , що обіймає посаду судді, щодо, на думку заявника, службової недбалості, а саме, умисного невиконання ОСОБА_7 ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2019 по справі № 953/21573/19, а також у зв`язку з тим, що в судовому засіданні від 17.02.2020 та в рішенні від 15.11.2019 по справі № 953/21573/19 ОСОБА_7 повідомив завідомо неправдиву інформацію в частині того, що «свідок ОСОБА_8 надав свої пояснення», в той час як ОСОБА_8 не був приведений до присяги, а, отже, не набув статусу свідка.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначав, що в порушення імперативної норми частини 1 статті 372 КПК України слідчий суддя не зазначила мотиви відхилення доказів заявника, зокрема, ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.09.2020 по справі № 646/6061/18, яка стосується внесення відомостей до ЄРДР щодо невиконання суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_9 ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.01.2018 по справі № 639/7390/17.

Також слідчий суддя не зазначила в ухвалі мотивів неврахування доказів заявника щодо думки працівника прокуратури Харківської області, що є, на думку заявника, доказом необ`єктивності та упередженості слідчого судді.

Прокуратура Харківської області не надала до суду доказів внесення відомостей за заявою заявника від 01.04.2020 до ЄРДР, яка містить дані, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. З наведеного випливає, що посадова особа з прокуратури Харківської області, яка прийняла заяву заявника від 01.04.2020 про кримінальне правопорушення, не виконала вимог імперативної норми частини 1 частини 1 статті 214 КПК України.

Аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить, що слідчий суддя всупереч принципу змагальності кримінального провадження в частині подання до суду сторонами доказів своєї правової позиції відверто встала на сторону посадової особи з прокуратури Харківської області, яка прийняла заяву заявника від 01.04.2020 про кримінальне правопорушення з боку судді ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_6 вважав, що доказом неправомірності оскаржуваної ухвали про невнесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних дій судді ОСОБА_7 , є ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 по справі № 646/2088/20, якою зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести відомості до ЄРДР щодо неправомірних дій судді ОСОБА_7 .

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги заявник та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися. Від прокурора надійшла заява про розгляд скарги без його участі.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі заявника та прокурора, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за заявою про кримінальне правопорушення від 01.04.2020, слідчий суддя дійшов до висновку, що заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 01.04.2020 не відповідає вимогам статті 214 КПК України та не містить обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а заявник фактично виражає незгоду з процесуальними діями судді у справі та прийнятим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 за результатами розгляду цивільної справи № 953/21573/19 рішення, яке сторони мають право оскаржити у встановленому законом порядку, а за таких підстав у уповноваженої особи Харківської обласної прокуратури не виникло обов`язку вносити відповідні відомості в ЄРДР, тому бездіяльність не мала місця. Крім цього, слідчий суддя вважав, що доводи заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вказаними у заяві статтями.

З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України).
Відповідно частини 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення, а повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту скарги ОСОБА_6 вбачається, що він фактично не згоден з діяльністю судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 , а саме: на думку заявника, зазначеним суддею було допущено неналежне виконання своїх службових обов`язків невиконання суддею ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2019 по справі № 953/21573/19 про виклик свідка ОСОБА_10 та розглянув справу без допиту свідка ОСОБА_11 . Крім того, в рішенні Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2020 наведено завідомо неправдиву інформацію в частині того, що «свідок ОСОБА_8 надав свої пояснення», в той час як ОСОБА_8 не був приведений до присяги, а отже, не набував статусу свідка, не з`явившись в судове засідання. У зв`язку з викладеним, заявник вважав, що умисно не виконавши ухвалу від 15.11.2019 в частині виклику свідка ОСОБА_10 , суддя ОСОБА_7 неналежно виконав свої службові обов`язки, що на думку заявника, може мати місце правопорушення, передбачене частиною 1 статті 382, частиною 1 статті 367 КК України.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

З врахуванням встановлених обставин та наведеним норм кримінального процесуального законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 відповідно до змісту його заяви від 01.04.2020 розцінює як протиправну поведінку судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 , яку він кваліфікує за частиною 1 статті 382, частиною 1 статті 367 КК України, ту обставину, що суддею у цивільній справі № 953/21573/19 було розглянуто справу за відсутності свідка, не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, а є фактичною незгодою з процесуальними діями судді під час розгляду конкретної цивільної справи. Та обставина, що суддею ОСОБА_7 у судовому рішенні було зазначено, що свідок ОСОБА_8 надав пояснення, є підставою для зазначення цих обставин під час оскарження рішення у цивільній справі № 953/21573/19 відповідно до встановленого порядку, передбаченого ЦПК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування за поданою 01.04.2020 ОСОБА_6 заявою до прокуратури Харківської області, не вбачається.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу і не є підставою для задоволення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи прокуратури Харківської області.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.11.2020 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: