№ 207/2828/15-к
№ 1-кп/207/17/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, кримінальне провадження за №0000385 від 11.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Таромське м. Дніпропетровська, громадянки України, освіта вища, розлученої, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, повторно, 29 грудня 2009 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшла за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкала потерпіла ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , знаходячись за вищевказаною адресою, обманним шляхом та зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_6 , повідомила останній, що їй необхідно передати ОСОБА_5 грошові кошти, начебто, для оформлення права власності на будинок АДРЕСА_3 , на ім`я ОСОБА_6 . Остання, під дією обману з боку ОСОБА_5 , будучи повністю впевненою в її добросовісних намірах, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 13700 доларів США, що станом на 29.12.2009 року згідно курсу НБУ складало 109052 гривень 00 коп.

Заволодівши викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд. Потерпілій завдала матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, повторно, у жовтні 2014 року в денний час доби, ОСОБА_5 , маючи намір на таємне викрадення майна, прийшла на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 таємно, із корисливих мотивів, викрала майно, що належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме:

-металеві труби, діаметром 2 дюйми, довжиною 35 м, загальною вартістю 770 грн.;

-газову колонку б/в, радянського виробництва, вартістю 420 грн.;

-холодильник «Днепр» б/в, радянського виробництва, вартістю 350 грн.,

-газовий котел КС-ТГ, гост 2048-87, б/у, радянського виробництва, вартістю 650, 00грн.

-а всього на загальну суму 2190 гривень.

Заволодівши викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд. Потерпілій завдала матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Умисні дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В підготовчому судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_5 було подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, в якому вона просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження, оскільки інкриміновані їй злочини є нетяжкими злочинами, з моменту їх вчинення минуло п`ять років, тобто минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, від слідства вона не ухилялася. Просить розглянути вказане клопотання саме під час проведення підготовчого судового засідання. Просить розглянути вказане клопотання саме під час проведення підготовчого судового засідання.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні своє клопотання підтримала та зазначила, що вона дає свою згоду на закриття провадження за нереабілітуючих обставин, вважає саме таке рішення по справі найбільш відповідає її інтересам.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 підтримав та просив його задовольнити. Суду пояснив, що обвинувачена розуміє, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не має реабілітуючого характеру, це ним неодноразово роз`яснювалось обвинуваченій. Він як захисник обвинуваченої також дає свою згоду на закриття провадження за нереабілітуючих обставин, вважає саме таке рішення по справі найбільш відповідає інтересам його підзахисної. Свою згоду на закриття справи і звільнення від кримінальної відповідальності, захисник підтвердив під час підготовчого провадження.

Прокурор клопотання обвинуваченої підтримав у повному обсязі. Вважав, що законодавчо визначено, що це обов`язок, а не право суду звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Суд заслухавши прокурора, з`ясувавши позицію обвинуваченої та захисника обвинуваченої, впевнившись у її добровільності та усвідомленості наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до наступних висновків.

Порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, регламентовано параграфом 2 глави 24 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

За змістом ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження № 51-1241км18), що за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом.

Так, з обвинувального акта слідує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч.2 ст. 185, КК України.

Санкцією ч.2 ст. 190 КК України за дане кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років.

Санкцією ч.2 ст. 185 КК України за дане кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до п`яти років.

Відповідно ч.4 ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, які відповідно до класифікації кримінальних правопорушень відносяться до нетяжких злочинів.

Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК та за згодою підозрюваного, обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Звільнити від кримінальної відповідальності (покарання) і закрити провадження суд може під час розгляду справи по суті в загальному порядку судом першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 4-8 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

Частиною 1 ст.285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі ст.44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом здійснюється виключно судом.

За викладених в обвинувальному акті обставин, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на теперішній час минуло п`ять років, строк притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності сплив.

Обвинуваченій ОСОБА_5 роз`яснено суть обвинувачення та підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру.

Від ОСОБА_5 отримана згода на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, свою згоду на закриття справи і звільнення від кримінальної відповідальності вона підтвердила і в підготовчому судовому засіданні.

Загальновизнано, що з плином часу істотно зменшується суспільна небезпечність вчиненого злочину. До того ж, для виправлення правопорушника кримінальна відповідальність є доцільною та ефективною лише тоді, коли притягнення відбувається невдовзі після вчинення злочину. За інших обставин покарання набуває рис простої помсти з боку держави. Слід також взяти до уваги, що час негативно впливає на докази (матеріальні сліди руйнуються, а свідчення втрачають чіткість), а тим самим і на успішне розкриття та розслідування злочину, об`єктивний розгляд кримінальної справи в суді.

Тому нині закріплені в ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема, давність 5 років у разі вчинення нетяжкого злочину, видаються цілком адекватними і такими, що не потребують уточнення.

За нормами КПК судове рішення за результатами кримінального провадження про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності необхідно постановляти відповідно до ст.284,288,368-372 цього Кодексу у формі ухвали.

У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частина 5 ст.74 КК застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст.49, ч.5 ст.74, ст.106 КК.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд не вирішує обвинувачення по суті, судове рішення викладається у формі ухвали.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що думка учасників судового провадження щодо звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка не заперечує проти такого звільнення, не може вплинути на прийняття рішення про звільнення її від кримінальної відповідальності, оскільки прийняття такого рішення є не правом суду, а є його обов`язком. Такі рекомендації судам надано постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», зокрема її п. 8.

Разом з цим, підстава для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачена ст. 49 КК України, є обов`язковою для суду.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , то відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих», у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, потерпілому роз`яснюється право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита. Також, згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто, невідшкодування обвинуваченим з будь-яких причин під час досудового слідства або судового розгляду заподіяної шкоди, так само як і не визнання ним цивільного позову в кримінальному провадженні, не є перешкодою для звільнення такої особи від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

З урахуванням викладеного суд вважає, що під час підготовчого судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття кримінального провадження зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ч.4 ст.12, п.3 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284,285,286, 314, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Таромське м. Дніпропетровська, громадянку України звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Таромське м. Дніпропетровська, громадянки України внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 11.03.2015 року закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1