Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/874/20
Провадження №: 1-кп/332/237/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 р.

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

при секретарі ОСОБА_4 ;

за участю: прокурора - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого плавильником в ТОВ «Сяйвомет», маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вказаний обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки на сьогоднійшній день не перестали існувати ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Потерпілий та його представник проти клопотання прокурора не заперечували. Обвинувачений та його захисник проти клопотання заперечували та вважали за можливе обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Також обвинувачений зазначив, що він бажає відшкодовувати збитки потерпілому, а для цього йому необхідно вийти на роботу, окрім того, наразі потерпілий та всі свідки по справі допитані, отже відсутні зазначені прокурором ризики.

Дослідивши надані матеріали та вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність обставни, передбачених ст.178 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2020 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини у п. 62 рішення у справі «Боротюк проти України» вказав, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».
На підтвердження та обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Але, на сьогоднішній день потерпілий та всі свідки, які були заявлені прокурором, вже допитані в судовому засіданні.
Суд бере до уваги що обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою з 20.01.2020 року по теперішній час тобто понад 6 місяців. Судовий розгляд у справі, триває з 09.04.2020 року. За цей час судові засіданні з розгляду кримінального провадження призначались на 16.04.20р., 17.04.20р., 20.05.20р., 29.05.20р., 03.07.20р., 29.07.20р., але подальший розгляд справи неодноразово відкладався через клопотання учасників процесу та відсутність свідків.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання прокурора, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Судом оцінено в сукупності: тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.115 КК України, з урахуванням ст.68 КК України, позицію обвинуваченого до інкримінованого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його проживання, наявність офіційного місця роботи та малолітньої дитини на утриманні, відсутність судимостей на момент вчинення інкримінованого злочину, та вважає за необхідне обрати менш тяжкий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурором не надані докази наявності обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, який не обґрунтував неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,183,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження тримання під вартоюОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, залишити без задоволення.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22-00 годин до 06-00 годин наступного дня обвинуваченомуОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам переховуватись від суду на строк до 27 вересня 2020 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 :
- з`являтися до суду за першим викликом, і у призначений час;
- не залишати в період часу з 22-00 годин до 06-00 годин наступного дня місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 негайно з під варти в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3