Номер провадження: 11-сс/813/1734/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці підозрюваного ОСОБА_8 адвокатки ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 частково задоволено клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 . Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 50 днів, тобто до 04.12.2020 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Росіяновка, Захарівського р-ну, Одеської обл., з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2020.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаному ризику.

Крім того, слідчий суддя, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, вважає неможливим застосування застави до останнього.

Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 14.10.2020, приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Плієва, 1, діючи умисно, з метою вбивства, наніс декілька ударів ножем в область грудної клітини та живота ОСОБА_9 , який помер в МКЛ №11 м. Одеси.

15.10.2020 ОСОБА_8 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

16.10.2020 старша слідча СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, ризиків можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також неможливістю запобігання зазначеним ризам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Захисниця в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вказує, що слідчим суддею не прийнято до уваги той факт, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, так як останній захищався від нападу, доказів про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, слідчим та прокурором слідчому судді надано не було.

Також зазначає, що слідчим суддею не проаналізовано та не обґрунтовано можливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, не враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків у останнього.

Крім цього вказує, що слідчим суддею не прийнято до уваги, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування або суду, перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків, а також не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Зазначає, що слідчий суддя формально розглянув клопотання, так як в ухвалі зазначив прізвище іншого захисника.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисниці, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри.
Дослідженням матеріалів провадження встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 14.10.2020 та 15.10.2020; протоколом огляду трупу від 15.10.2020; протоколами допиту свідків від 15.10.2020.

Згідно з матеріалів провадження вбачається, що між підозрюваним ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 був конфлікт, на зустріч з останнім ОСОБА_8 пішов озброївшись ножем, після спричинення ОСОБА_9 поранень ножем, підозрюваний ОСОБА_8 зник з місця події, медичну допомогу потерпілому не викликав (а. с. 14-19).

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не містить визначення терміну "обґрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених апеляційному суду матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 15 жовтня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а докази, наявні в матеріалах справи, в своїй сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції, повно та всебічно дослідив наявні докази, надавши їм вірну правову оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведення органом досудового розслідування та прокурором в судовому засіданні неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, санкція статті якої передбачає можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, таким чином, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам, апеляційний суд враховує такі обставини.

Із змісту оскарженої ухвали вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи, не судимий, не одружений, має місце реєстрації та постійне місце проживання у м. Одесі, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, однак, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

Апеляційний суд погоджується із доводами слідчого судді про наявність обґрунтованого ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, з огляду на обставини вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, який з місця вчинення злочину зник, не викликав медичну допомогу потерпілому, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає, фактично проживає в одному будинку зі свідками в даному кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про наявність міцних соціальних зав`язків та позитивної характеристики підозрюваного не можуть бути визнані в цьому випадку підставами для скасування оскарженої ухвали слідчого судді, оскільки зазначені обставини в сукупності не знижують суспільної небезпечності особи підозрюваного і злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та не зменшують встановленого слідчим суддею ризику, а суспільний інтерес щодо перебування ОСОБА_8 під вартою в цьому випадку переважає його особистий інтерес.

Апеляційний суд вважає, що, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , пов`язане із застосуванням насильства до потерпілого, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та, враховуючи положення ч 4 ст. 183 КПК України, погоджується з висновком слідчого судді про неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Інших доводів апеляційному суду не було представлено.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невірне зазначення прізвища захисника в ухвалі слідчого судді.
Пунктом 1 частини 1 статті 372 КПК України передбачено, що у вступній частині ухвали зазначаються сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження.

Згідно з матеріалів кримінального провадження вбачається, що розгляд клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відбувався за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_11 (а. с. 50-51).

Однак, у вступній частині ухвали слідчий суддя зазначив захисницю підозрюваного адвокатку ОСОБА_7 (а. с. 52-54).

Апеляційний суд вважає, що розбіжність у вказаних прізвищах є суто технічною, не мала впливу на розгляд клопотання та прийняття рішення по суті, а також відповідно до вимог ст. 379 КПК України, може бути усунена шляхом виправлення описки слідчим суддею, який постановив оскаржену ухвалу.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи. Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час доведено існування зазначеного слідчим суддею в оскарженій ухвалі ризику, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявному в кримінальному провадженні ризику і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Слідчим суддею обґрунтовано доводи про неможливість визначення альтернативного виду запобіжного заходу застави в даному кримінальному провадженні.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які підтверджують доводи апеляційної скарги та могли бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці підозрюваного ОСОБА_8 адвокатки

ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні №0001134, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2020, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4