Справа № 557/216/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судових засідань ОСОБА_2
номер кримінального провадження №0000475, внесеного 02.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Глибоке, Харківського району, Харківської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання на час скоєння кримінального правопорушення: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання на час розгляду справи в суді: АДРЕСА_3 , громадянин України, освіта професійно-технічна, неодружений, українець, працює водієм у ПП ОСОБА_4 , раніше не судимий,
за ч.1 ст.286 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2019 року, приблизно о 20 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем MERCEDES-BENZ E 220 з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 у темну пору доби, рухаючись в межах населеного пункту с. Бабин Гощанського району Рівненської області з боку м. Рівне по проїзній частині а/д Київ-Чоп в напрямку м. Корець Рівненської області зі швидкістю біля 70 км/год., на 309 км ділянки проїзної частини даної автодороги в порушення вимог п.п.12.2, 12.4, 18.1, 19.1 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкості, в тому числі до зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, для якого створена перешкода чи небезпека, та здійснив наїзд на ОСОБА_6 , який в цей час перебував на нерегульованому пішохідному переході, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, що вимагають від водія, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вимог дорожнього знаку 1.32 «Пішохідних перехід», перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав частково, в судових дебатах вину визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що 01.12.2019 близько 20.00 год. він дійсно рухався з м. Рівне в напрямку м. Корець з дозволеною швидкістю, видимість не була достатньою, він об`їзджав автомобіль, який стояв перед пішохідним переходом з увімкненими аварійними вогнями, тому і своєчасно не побачив пішохода, який був без світло відбиваючого жилета, спрацювала система АБС, він намагався уникнути наїзду, однак не встиг цього зробити. Відразу після ДТП викликали швидку допомогу та працівників поліції. Для потерпілого на лікування він передавав кошти в розмірі 11 000 грн., мав передати ще, однак потерпілий відмовився їх прийняти.

Збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням, потерпілому він відшкодував частково, у скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо не карати його та застосувати мінімальну міру покарання у виді штрафу та не позбавляти його права керування, враховуючи що він працює водієм, має непрацездатних батьків - пенсіонерів та сестру інваліда дитинства, він фактично є єдиним працездатним членом сім`ї, а тому позбавлення права керування транспортними засобами фактично позбавить його роботи та засобів до існування. Підтримав поданий відзив на позов, в задоволенні позову просить відмовити, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована, тому позивач має право на відшкодування шкоди від страхової компанії.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які досліджені судом.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що він 01.12.2019 року приблизно о 18.00 год. повертався з роботи, йому потрібно було перейти на іншу сторону автомобільної траси в с. Бабин. Він підійшов до нерегульованого пішоходного переходу, перейшовши до відбійника частину дороги, він бачив автомобіль на значній відстані, тому прийняв рішення переходити дорогу. Він почав переходити пішохідний перехід, після чого втратив свідомість, а отямився в кареті швидкої допомоги.

На лікування потратив значні кошти, переніс дві операції, тому просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі. Разом із тим, показав суду, що завдана йому шкода частково відшкодована ОСОБА_3 в розмірі 11 000 грн., тому заявив щодо зменшення позовних вимог на дану суму в частині відшкодування матеріальної шкоди, і просив суд не призначати йому покарання, пов`язане із реальним обмеженням волі, на розсуд суду, при цьому вважає застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Показання потерпілого та обвинуваченого, які були допитані під час судового слідства, суд оцінює як правдиві, оскільки в цілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицями до неї, які, в свою чергу, свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.12.2019 з планом-схемою до нього підтверджується факт ДТП, яка мала місце 01.12.2019, на пішохідному переході в с. Бабин Гощанського району, за участю обвинуваченого та потерпілого (а.п. 6-11).

З висновку експерта № 5 від 13.01.2020 року вбачається, що згідно наданих медичних документів у ОСОБА_6 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: полі травма у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеня, розриву лонного симфізу, розриву крижово-клубового синдесмозу зліва, перелому тіл S1-S2 та латеральних мас крижової кістки та крила клубової кістки ліворуч зі зміщенням уламків, перелому поперечного відростка L5 ліворуч; після травматичного флебіту підшкірних вен лівої нижньої кінцівки, гематома калитки.

Тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілого, оцінюються в сукупності як за єдиним механізмом виникнення , внаслідок ДТП, як зазначено в постанові слідчого і згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я. Відмічені тілесні ушкодження виникли від травматичної дії тупого (их) предмету (ів), могло утворитися в термін та за обставин, вказаних у постанові, а саме 01.12.2019 (а.п. 19-20).

З висновку експерта ОСОБА_8 № 3.1-938/19 від 27.12.2019 вбачається, що в дорожнiй обстановцi, яка наведена у наданих на експертизу вихiдних даних, водiй автомобiля МERCEDES-BENZ з iноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був дiяти згiдно вимог п. 12.2, п. 12.4, п. 18.1 та п. 19.1.а) Правил дорожнього руху України.

2. В дорожнiй обстановцi, яка наведена в наданих на експертизу вихiдних даних, водiй автомобiля МERCEDES-BENZ з iноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 , у момент виникнення небезпеки для руху, при своєчасному прийняттi мiр до реагування та шляхом застосування екстреного гальмування, мав технiчну можливiсть уникнути наїзду на пiшохода ОСОБА_6 з моменту виходу останнього на пiшохiдний перехiд.

3. В дорожнiй НОМЕР_2 , яка наведена у наданих на експертизу вихiдних даних, дiї водiя автомобiля МERCEDES-BENZ з iноземним реєстраційним номером FZA85H4 ОСОБА_3 не вiдповiдали вимогам п. 12.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху, а невiдповiдностi вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку експерта № 3.1-863/19 від 24.12.2019, вбачається, що на момент проведення експертного дослiдження робоча гальмівна система дослiджуваного автомобiля МERCEDES-BENZ з iноземним реєстрацiйним номером FZA85H4 знаходилася в працездатному станi.

2. На момент проведения експертного дослiдження система рульового керування дослiджуваного автомобiля МERCEDES-BENZ з iноземним реєстрацiйним номером FZA85H4 знаходилася в працездатному станi.

3. На момент проведения експертного дослiдження переднi фари ближнього-дальнього свiтла системи зовнiшнього освiтлення автомобiля МERCEDES-BENZ з iноземним реєстрацiйним номером FZA85H4 знаходилися в станi часткової вiдмови, через неспрацьовування правої фари в режимi дальнього світла.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого та потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (зі змінами і доповненнями) №14 від 23.12.2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст. 5 КК України:

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.286 ч.1 КК України в редакції, чинній на час скоєння кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості на час вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 286 ч.1 КК України, в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення:

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, працює водієм у приватного підприємця.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує тяжкість скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, працює водієм у приватного підприємця, має непрацездатних батьків та сестру інваліда дитинства, яка потребує стороннього догляду, позбавлення права керування фактично позбавить його заробітку та засобів для існування, також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, із звільненням від призначеного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язанні з проведенням експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, а саме просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 97024, 42 грн. та моральну (немайнову) шкоду, в розмірі 50 000 гривень 00 коп. Вказує, що йому заподіяно матеріальну шкоду та моральну шкоду, яка полягає в факті заподіяння йому тілесних ушкоджень, перенесенні двох операцій, що порушило його нормальний спосіб життя, завдані травми не дають можливості нормально та повноцінно жити, що завдає йому душевні страждання та переживання.
В судовому засіданні потерпілий зменшив позовні вимоги на суму 11 000 грн., в частині відшкодування матеріальної шкоди, вказавши, що дану суму отримав від обвинуваченого, в іншій частині просить позов задовольнити.
Стороною захисту було подано відзив на позов, в якому обвинувачений та захисник вважають заявлений позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, просять відмовити у задоволенні позову.

Суд дійшов висновку про задоволення цивільного позову частково з наступних підстав.
Сума завданої матеріальної шкоди підтверджується епікризом КП «Рівненська обласна клінічна лікарня», фіскальними чеками на придбання ліків та медичних препаратів, рахунком щодо імплантів для остеосинтезу перелому тазової кістки, які додані потерпілим до позову та підтверджують потрачені ним на лікування кошти. Тому в цій частині позов підлягає до задоволення, враховуючи зменшення позовних вимог на суму 11 000 грн. (97024,42 11 000 = 86 024 грн. 42 коп.).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оскільки суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, є підстави для стягнення з винної особи на користь потерпілого завданої моральної шкоди. Суд враховує, що злочинними діями обвинуваченого потерпілому була завдана моральна шкода, так як він зазнав значних душевних переживань, страждань, які продовжують тривати і на даний час, був порушений його звичайний спосіб життя і вважає достатньою сумою на відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому, що буде відповідати характеру та обсягу його страждань, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання або продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання або продовження, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції, чинній станом на 01.12.2019) та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_3 покласти обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , матеріальну шкоду в розмірі 86 024 (вісімдесят шість тисяч двадцять чотири) грн. 42 коп., моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 860 грн. 24 коп. за вимогу про стягнення матеріальної шкоди, судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 5 652 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 36 копійок в дохід держави.

Речові докази по справі:
-MERCEDES-BENZ E 220 з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 залишити у розпорядженні ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1