Справа № 509/4062/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0000567 від 08 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України
ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2020, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину «Продукти», розташованого по вул.Дукова,8 ОГСТ «Вишневий сад» с.Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, маючи на протязі тривалого часу особисті неприязні стосунки із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його сім`єю, помітивши останнього спричинив словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, правою рукою зжатою в кулак наніс один удар в область обличчя ОСОБА_6 , у відповідь на що, останній також наніс один удар долонею лівої руки в область шиї ОСОБА_5 , в результаті чого останній впав на поверхню землі.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, схопивши лівою рукою за нижню частини правої ноги ОСОБА_7 та діставши з кишені своєї куртки предмет ззовні схожий на ніж, наніс не менше 5-ти (п`яти) ударів в область правої гомілки останнього, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правої гомілки.
Дані ушкодження утворилося від впливу гострого ріжучого (колюче-ріжучого) предмету.
Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень, а також приймаючи до уваги медичну документацію, можна висловитись, що вони були спричинені 07.04.2020.
Колото-різані рани правої гомілки, спричинили розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дня (трьох тижнів), за цим критерієм п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Кравець, обґрунтовано підозрюється у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_7 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України.
У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпілий надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, а тому воно підлягає задоволенню.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта, ОСОБА_5 , під час скоєння інкримінованих дій страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді «Шизоафективного розладу, маніакальний тип, із частими та довготривалими декомпенсаціяями, психотичними включеннями, із формуванням змішаного (психогіатоподібного - параноїдного) дефекту та зі стійкою соціально трудовою дезадаптацією, зловживанням на алкоголь, вживання гашишу» (що відповідає діагностичним клінічним критеріям рубрики «Г25.0» за Міжнародною кваліфікацією хвороб 10 -го перегляду) та настільки виражено, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді «Шизоафективного розладу, маніакальний тип, із частими та довготривалими декомпенсаціяями, психотичними включеннями, із формуванням змішаного (психопатоподібного - параноїдного) дефекту та зі стійкою соціально-трудовою дезадаптацією, зловживанням па алкоголь, вживання гашишу» ( що відповідає діагностичним клінічним критеріям рубрики «Г25.0» за Міжнародною кваліфікацією хвороб 10-го перегляду) та настільки виражено, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом не може приймати участь у проведені слідчих дій, стати перед слідством та судом.
З урахуванням його актуального психічного стану (вираженої дезорганізації психічної діяльності), ступеню суспільної небезпечності інкримінованого йому суспільно - небезпечного діяння (активний тип суспільної небезпеки, схильність до імпульсивних, немотивованих форм поведінки, агресії направленої на людину, схильність до асоціальної поведінки, зловживання на алкоголь, вживання гашишу), підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує застосування, відносно нього, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України.
Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечних діянь.

Необхідність застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру підтверджується висновком судово-психіатричного експерта, дослідженого судом.

Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Як передбачено ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст.513 КПК України та за таких обставин, відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом (ч.1 ст.94 КК України).

При цьому, застосовуючи до Кравця примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом суд враховує положення ч.4 ст.94 КК України, відповідно до якого госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб , і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

На підставі викладеного, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає необхідним застосувати у відношенні ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, відносно ОСОБА_8 суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.292,513 КПК України

УХВАЛИВ:

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1