УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001129 від 24.09.2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Южна Ломуватка, м. Брянка, Луганської області, громадянина України, українця, не одруженого, із вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
24.09.2020, приблизно о 00:40 год., водій ОСОБА_5 , керував автомобілем «Toyota Cresta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі «Нова дорога Північ - Південь» (що не введена в експлуатацію) з боку автодороги «Об`їзд м. Одеса» в напрямку вул. Базова в смт. Авангард, в Овідіопольському районі Одеської області.

Створюючи своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху шляхом застосування небезпечних прийомів керування транспортним засобом та перевищенням безпечної швидкості руху, водій ОСОБА_5 , своїми діями, що виразились у злочинній самовпевненості, розвинувши швидкість руху керованого ним автомобіля «Toyota Cresta», реєстраційний номер НОМЕР_1 до 140 км/год, штучно створював заноси його задньої частини кузова праворуч та ліворуч, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, лишив себе можливості постійно контролювати завданний напрямок його руху, чим порушив вимоги п. 1.5., 2.3 «д», 12.1., 12.6 (ґ), 12.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія::

п. 1.5. - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 (д) - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.6 (ґ) - «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомагістралях не більше 130 км/год, на дорогах для автомобілів не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год»;

п. 12.9 (б) - «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.412.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», -

Маючи об`єктивну і реальну можливість припинення загрози безпеці дорожнього руху, створеної власними необережними діями, та недопущення дорожньо-транспортної події, за відсутності перешкод будь-якого характеру, при здійсненні руху зі швидкістю 140 км/год на прямій горизонтальній ділянці автодороги, здолавши у стані штучно створених заносів задньої частини кузову автомобіля по прямій ділянці вказаної автодороги відстань близько 1100 метрів від автодороги «Об`їзд м. Одеса», водій ОСОБА_5 , заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, внаслідок чого втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини праворуч на узбіччя (кювет), після чого сталося падіння автомобіля у яр, де сталося неодноразове перекидання транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із отриманими тілесними ушкодженнями був доставлений до КНП ОМР «МКЛ № 11», де під час госпіталізації до реанімаційного відділення настала його смерть.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. (д), 12.1., 12.6 (ґ), 12.9. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних тяжких наслідків у вигляді спричинення загибелі кількох осіб.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажири зазначеного автомобіля ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.

24.09.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, а завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді не видається за можливим, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про продовження строків тримання під вартою.

2.Позиції учасників.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити. Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що ризики, на які в своєму клопотанні посилається сторона обвинувачення є необґрунтованими, його підзахисний має постійне місце проживання, до затримання офіційно працював, позитивно характеризується, на теперішній час йдуть перемови з потерпілою стороною про відшкодування завданої шкоди. Крім того, захисник зазначив, що його підзахисний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, тиснути на потерпілих, з огляду на що, в задоволенні такого клопотання просив відмовити. Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника. 3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно п. 99 у справі ЄСПЛ «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
24.09.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey), слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

4.2. Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання міри запобіжного заходу слідчим суддею було встановлено існування в рамках кримінального провадження № 0001129 від 24.09.2020 року ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відтак, на теперішній час, слідчому судді слід встановити, чи доводять (виправдовують) наведені стороною обвинувачення обставини даного кримінального провадження продовження існування означеного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, який був встановлений слідчим суддею.

Так, на думку слідчого судді, з огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні такого кримінального правопорушення, наслідки, які настали в результаті ймовірного допущення останнім означеного кримінального правопорушення, а саме у вигляді смерті двох людей, слідчий суддя приходить до переконання, що усвідомлення підозрюваним ймовірних негативних для нього наслідків у вигляді подальшого доведення його вини у встановленому законом порядку перед судом, може свідчити про те, що останній здійснить заходи, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду, з огляду на що, на думку слідчого судді, означений ризик на теперішній час не зменшився та продовжує існувати.

Обставини того, що на теперішній час стороною захисту йдуть перемовини з потерпілою стороною щодо відшкодування ймовірно завданої підозрюваним шкоди не можуть свідчити про те, що існування такого ризику применшено, або ж в цілому виключається, оскільки вказані обставини на теперішній час не підтверджені відповідними матеріалами.

При цьому, на думку слідчого судді, з огляду на час, який минув з моменту ймовірного допущення ОСОБА_5 дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої настала смерть двох осіб, у сторони захисту була можливість якщо й не повністю, то хоча б частково здійснити відшкодування ймовірно завданої діями підозрюваної особи шкоди потерпілій стороні.

4.3. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається з поданого клопотання, в рамках кримінального провадження № 0001129 від 24.09.2020 року у сторони обвинувачення наявна необхідність у забезпеченні здійснення наступних процесуальних дій: отримати висновки експертів Одеського НДІ судових експертиз по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди та стану автомобіля, долучити їх до матеріалів кримінального провадження; отримати висновки експертів Одеського бюро судово-медичної експертизи по дослідженню трупів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , долучити їх до матеріалів кримінального провадження; виконати вимоги, передбачені ст.ст. 290, 291 КПК України, а саме відкрити матеріали стороні захисту та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2020 року, строки досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження були продовжені до 24.01.2021 року, що підтверджує обґрунтованість доводів сторони обвинувачення в частині існування обставин, які унеможливлюють завершення досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року. 4.4. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України). При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного. Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (ст. 12 КК України), в результаті якого настала смерть двох осіб. В рамках даного кримінального провадження слідчим суддею встановлено продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду. За таких обставин, з огляду на встановлений слідчим суддею в рамках даного кримінального провадження ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не зменшився та продовжує існувати, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не сприятиме, як досягненню завдань кримінального провадження в цілому, так і окремого запобіжного заходу зокрема. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого залишилися з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправного діяння, його тяжкості з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001129 від 24.09.2020 року задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18.01.2021 року, з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1