Справа № 307/759/20
Провадження № 1-кп/307/567/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
неповнолітнього ОСОБА_4
його законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника служби в справах дітей Тячівської РДА ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 02.02.2020 року, відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 8 класу Більківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Іршавського району Закарпатської області, раніше не судимого,

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_4 , 01 лютого 2020 року, близько 11 години, знаходячись в приміщенні будинку, що по АДРЕСА_2 , України, в приміщенні кухні, а саме в каструлі, яка знаходилась на столі, виявив значну кількість грошових коштів, в результаті чого у нього виник умисел незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю господаря ОСОБА_8 , викрав грошові кошти в сумі 11500 гривень та 600 доларів США, після чого вийшов з приміщення житлового будинку та пішов у невідомому напрямку, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 11500 гривень та 600 доларів США.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного суспільно небезпечного діяння визнав повністю, у вчиненому розкаявся, обіцяв в майбутньому не вчиняти правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на один рік.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 повідомила, що її син щиро розкаюється у вчиненому, обіцяє надалі не вчиняти правопорушення, запевнила, що забезпечить належний догляд і виховання сина, не заперечила щодо застосування до її неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під її нагляд.

Захисник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері строком на один рік.

Представник служби в справах дітей Тячівської РДА ОСОБА_7 не заперечила щодо задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
Суд погоджується з кваліфікацією дій неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч.1 ст.185 КК України, у судовому засіданні доведено та це також підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами: рапортом від 01.02.2020 року, протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.02.2020 року, протоколом огляду місця події від 01.02.2020 року з доданими фото-таблицями, протоколом огляду предметів від 04.02.2020 року з доданими фото-таблицями, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності лише за умисне вбивство (статті 115-117), посягання на життя державного чи громадського діяча, працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, судді, народного засідателя чи присяжного у зв`язку з їх діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя, захисника чи представника особи у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги, представника іноземної держави (статті 112, 348, 379, 400, 443), умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121, частина третя статей 345, 346, 350, 377, 398), умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (стаття 122, частина друга статей 345, 346, 350, 377, 398), диверсію (стаття 113), бандитизм (стаття 257), терористичний акт (стаття 258), захоплення заручників (статті 147 і 349), зґвалтування (стаття 152), сексуальне насильство (стаття 153), крадіжку (стаття 185, частина перша статей 262, 308), грабіж (статті 186, 262, 308), розбій (стаття 187, частина третя статей 262, 308), вимагання (статті 189, 262, 308), умисне знищення або пошкодження майна (частина друга статей 194, 347, 352, 378, частини друга та третя статті 399), пошкодження шляхів сполучення і транспортних засобів (стаття 277), угон або захоплення залізничного рухомого складу, повітряного, морського чи річкового судна (стаття 278), незаконне заволодіння транспортним засобом (частини друга, третя статті 289), хуліганство (стаття 296).
Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг чотирнадцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст.185 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність, а тому до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

При розгляді клопотання про застосування до неповнолітьного ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу неповнолітнього, який за місцем навчання характеризується посередньо, його вік, стан здоров`я, зокрема, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

Приймаючи рішення при вирішенні питання про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , примусового заходу виховного характеру суд також враховує, що відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього (малолітнього), керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на викладене, враховуючи характеристику особи неповнолітнього ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи виховного характеру відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на один рік.

На думку суду, саме такий захід виховного характеру є необхідним та достатнім для виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових суспільно-небезпечних діянь.

Керуючись ст.97, 105 КК України, ст.ст. 498, 500-501 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені п.3 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на один рік.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат не має.

Речовий доказ грошові кошти в сумі 600 (шістсот) доларів США та 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень номіналом 100 гривень: - серії СГ 0846543, МВ 4537896, ВЙ 9103089, УЄ 9783606; номіналом 200 гривень: серії СИ 1867499, ХЄ 5790435, УТ 0320334, ЗЗ 8785870, ТЕ 7468706, ПВ 8598801, КЙ 5600272, УФ 3022144, ПГ 5921405, УС 3238221, ВЗ 6448298, СМ 9106350, ПВ 5965328, СА 2748724, УЕ 2233288, ХЗ 9207614, ПГ 2877974, ЄЄ 9255245, номіналом 500 гривень: - серії УД 5822053, УЖ 8506257, АА 0984214, ЛИ 4072992, БП 4185556, ГТ 0717586, МВ 2830023, БТ 0917444, ВБ 3340144, УГ 0584840, ВБ 7732446, ЛБ 3906892, ВФ 3221011, МА 21110646, СГ 5809264, номіналом 100 доларів США серії ML 58861302 EL12, МB 15515988 МВ2, МВ75244011 NB2, МВ 02621998 ІВ2, LE 29998196 СЕ5, КВ 24894778 GВ2, які знаходяться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_8 , залишити їй як власнику.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та оголошено 14 грудня 2020 року.

Головуючий : ОСОБА_1