ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/59/20Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 697/2364/17 Категорія: ч.1 ст.263 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря за участю прокурора обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційою скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Канівського міськарйонного суду Черкаської області від 20.02.2019 року, яким

ОСОБА_10
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Канівського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення.
Судові витрати за проведення судової балістичної експертизи №1/461 від 11.04.2017 в сумі 879,60 грн. - віднести за рахунок держави.
Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.
в с т а н о в и л а:

Згідно обвинувального акта ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він у вересні 2014 року, перебуваючи в піщаному кар`єрі, що в адміністративних межах Пшеничницької сільської ради Канівського району Черкаської області, придбав в невідомої особи дев`ятнадцять патронів, шістнадцять з яких, згідно з висновком експерта №1/461 від 11.04.2017, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм цільовими гвинтівковими патронами споряджені кулею зі свинцевим осердям, промислового виробництва м. Новосибірськ, Росія/СРСР, які придатні для стрільби, та три патрони являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 9 мм патронами до пістолету Макарова (ПМ) промислового виробництва м. Луганськ, Україна та придатні для стрільби, які він переніс до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та зберігав у своєму будинку до часу виявлення та вилучення їх працівниками УСБУ в Черкаській області 01.03.2017.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання та придбанння без передбаченого законом дозволу бойових припасів.

Вироком районного суду Спіжового визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні в своїй апеляційній скарзі просить вирок районного суду скасувати, провести дослідження доказів, ухвалити новий вирок, яким засудити Спіжового за ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити Спіжового від призначеного покарання з іспитовим терміном на 1 рік та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши часткове повторне дослідження доказів, колегія суддів вважає, що

апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виходячи із змісту положень ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 1950) та ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється при умові, коли в ході судового розгляду винність особи у вчиненні злочину доведена об`єктивними доказами, одержаними законним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Виправдувальний вирок, згідно норм ч.1 ст.373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Вказані вимоги закону районним судом при постановлені вироку щодо Спіжового виконані в повному об`ємі.
Місцевий суд вірно встановив фактичні обставини по справі на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів по справі та прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність винуватості Спіжового у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

При цьому суд у своєму вироку проаналізував кожен доказ, на який орган обвинувачення посилався у обвинувальному акті і дав їм належну оцінку з точки зору відносності, допустимості та достатності.

Провівши часткове дослідження доказів по вказаному кримінальному провадженню за клопотанням прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, а вина Спіжового в скоєнні інкримінованого злочину за ч.1 ст.263 КК України не доведена.

В суді першої та апеляційної інстанції Спіжовий свою винуватість в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.1ст.263 КК України не визнав. Пояснив що він працює начальником охоронного підрозділу «Січовик плюс», є головою політичної районної партії «Козацька», займався волонтерською допомогою військовослужбовцям у 2015 році, тому змушений був придбати та зареєструвати зброю в установленому законом порядку з метою захисту. 01.03.2017 приблизно о 07 годині ранку, на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2017 у нього вдома, по вул. Сошенка, буд.№5 м. Канева, було проведено обшук з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання і вилучення печаток, штампів, документальних матеріалів, електронних носіїв інформації щодо планування та здійснення дій, направлених на захоплення державної влади в Україні, під час якого до будинку «увірвалось» приблизно 9 чоловіків у формі чорного кольору без розпізнавальних знаків, в масках з автоматами. Спочатку старший групи, а саме слідчий, зачитав ухвалу суду і запропонував видати незаконні речі, на що він добровільно видав 16 цільових гвинтінкових патронів 7,62 мм. та мисливський карабін, а також дозвіл на цю зброю, які були вилучені після обшуку. Під час обшуку один з оперативних працівників УСБУ фотографував куточок з фото, реліквіями, на що слідчий робив зауваження. В цей час донька і дружина були у цій же кімнаті з 07.00 год. ранку, після обшуку в якій, перевірили портфель дочки та дозволили їй піти на навчання. Той співробітник, який фотографував, пізніше, приблизно о 11.00 год., повідомив, що виявив у тумбочці столу в дитячій кімнаті три патрони, але цей момент ніхто, в тому числі поняті не бачили. Він зауваження не подавав, так як перебував у стані шоку і боявся, щоб його не затримали, тому і підписав протокол обшуку без зауважень. Три патрони від ПМ йому не належать, про них йому нічого не відомо. Дозвіл на карабін він отримав в дозвільній системі в м.Черкаси. Обшук було проведено без відеофіксації. Також під час обшуку було вилучено комп`ютер, печатки, документи, які слідчим не повернуті, дозвільний документ на зброю йому також не повернуто, на даний час строк його дії завершено, тому він не зміг своєчасно перереєструвати вилучену зброю. Вважає, що три патрони були підкинуті під час обшуку, про що він говорив слідчому, що не знає звідки вони взялися в його будинку, тим більше в дитячій кімнаті у столі в коробці для прикрас доньки він їх не зберігав, так як у нього немає пістолету Макарова, а тому йому не потрібні були ці патрони. Крім того, зазначив, що дактилоскопічну експертизу не проводили, відбитки на патронах відсутні, не залучали понятих для повторного огляду стола, не показували понятим місце, з якого вони були вилучені, а продемонстрували патрони на столі. Також наголошує, що допитаний в судовому засіданні працівник СБУ ОСОБА_12 показав, що Спіжовий ніби-то добровільно видав зброю, боєприпаси до карабіна та три пістолетних патрони. В той же час ОСОБА_13 , який є також працівником СБУ показав, що три патрони до пістолета Макарова знайшов один із співробітників СБУ, але він не бачив де їх знайшли, оскільки він перебував в іншій кімнаті з іншими працівниками.
Ці та інші порушення КПК стали підставою для визнання судом першої інстанції протоколу обшуку від 01.03.2017 року недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні.
Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_14 , який показав суду, що працює заступником начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області, та як слідчий, у 2017 році проводив обшук з фотозйомкою за місцем проживання ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2017 з метою відшукання і вилучення печаток, штампів, документальних матеріалів, електронних носіїв інформації щодо планування та здійснення дій, направлених на захоплення державної влади в Україні, у присутності двох понятих та інших спіробітників УСБУ в Черкаській області та складав протокол обшуку. Під час обшуку всім присутнім він заборонив виходити з приміщення, і ОСОБА_10 добровільно видав перераховані у протоколі обшуку речі, в тому числі: патрони, гвинтівку, заперечень та зауважень до обшуку не мав, його дії, як слідчого не оскаржував;
Свідок ОСОБА_12 , в суді апеляційної інстанції показав, що працює оперуповноваженим Канівського МРВ УСБУ в Черкаській області, у березні 2017 року він був присутнім під час обшуку у будинку ОСОБА_10 в м. Каневі, під час якого були присутні до 10 осіб співробітників, вдома був ОСОБА_10 , його дружина і донька. Особистий огляд членів сім`ї він не бачив. На пропозицію слідчого видати незаконні предмети ОСОБА_10 видав добровільно гвинтівку, патрони, які вийняв із сейфу і поклав на стіл біля слідчого. Поняті постійно були із слідчим і не виходили із приміщення без його дозволу. Він допомагав слідчому і підтверджує, що ОСОБА_10 добровільно видав 16 патронів одного калібру і три патрони до пістолету Макарова, після чого, співробітники проводили обшук, але нічого не знайшли;
Свідок-понятий ОСОБА_15 в суді першої та апеляційної інстанції пояснив, що три роки назад був понятим за пропозицією працівників СБУ, під час обшуку у Спіжового. Слідчий зачитував протокол вголос, який він підписав. Він, тобто ОСОБА_16 зі слідчим та обвинуваченим знаходився в одній кімнаті. Окрім слідчого було ще двоє працівників СБУ. Під час обшуку в кімнаті знайшли гвинтівку та патрони до неї, а також патрони до ПМ. Працівник СБУ знайшов патрони до ПМ, при цьому він стояв до нього (понятого) спиною і останній побачив їх вперше у працівника СБУ в руках, де саме знайшли три патрони ПМ понятий не бачив.
Свідок-понятий ОСОБА_17 в суді першої та апеляційної інстанції пояснив, що весною 2017 року був запрошений понятим під час проведення обшуку у будинку ОСОБА_10 разом з іншим понятим ОСОБА_15 .. При цьому під час обшуку були присутні слідчий, два оперативних працівники, двоє понятих, ОСОБА_10 , його дружина і донька. На пропозицію слідчого видати незаконні предмети ОСОБА_10 видав добровільно гвинтівку, патрони до неї, печатку, документи. Особистий обшук членів сім`ї не проводили. Пам`ятає, що три патрони до пістолета Макарова, зі слів одного із співробітників були знайдені в столі в дитячій кімнаті з правої сторони. Цей оперативний працівник до столу його та іншого понятого не закликав, він побачив патрони до ПМ вже на столі, а як їх виймали зі столу він не бачив, взагалі де знайшли три патрони до ПМ він не бачив.

Отже, враховуючи вище наведені покази свідків з яких вбачається, що вони не бачили де конкретно були знайдені патрони до ПМ, а лише побачили їх на столі, тобто один із співробітників СБУ самостійно віднайшов їх (вийняв) без безпосередньої участі понятих. Тобто, місце з якого були вилучені патрони понятим не показували, а лише продемонстрували їх на столі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи про те, що згідно показів осіб, які безпосередньо приймали участь в обшуці, а саме співробітників УСБУ в Черкаській області ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_10 добровільно видав печатки, документи, нарізну вогнепальну зброю 7,62 мм карабін зразка 1944 року конструкції Мосіна, патрони до ПМ в кількості 3 шт., гвинтінкові патрони в кількості 16 шт., проте вказані покази в частині добровільної видачі обвинуваченим трьох патронів до ПМ, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як вони спростовуються послідовними показами понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_18 (співробітника УСБУ в Черкаській області), свідка ОСОБА_19 , які чітко стверджували, що ОСОБА_10 не видавав добровільно три патрони до ПМ, а їх знайшов оперативний працівник, не зазначений у протоколі обшуку, по завершенню його проведення, з його слів, у коробці в шухляді столу в дитячій кімнаті, але без участі понятих в момент виявлення.
Отже, колегією суддів встановлено, що поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , які залучені до обшуку не були присутні під час проведення всієї слідчої дії, направленої на відшукання речей в будинковолодінні ОСОБА_10 , яка здійснювалась без їх постійної участі, оскільки з їх показів, наданих в суді вбачається, що вони безперервно та безпосередньо за всіма діями під час обшуку не спостерігали, так як вони проводилися одночасно різними співробітниками в різних кімнатах будинку, підтвердили, що ОСОБА_10 добровільно три патрони до пістолету Макарова (ПМ) не видавав, а вони були знайдені під час обшуку в дитячій кімнаті в шухляді столу одним із співробітників, при цьому вони не підходили до столу, оперативний працівник стояв до них спиною, звідки він дістав ці патрони вони не бачили, побачили їх вже на столі поряд з іншими речами.
Крім того, поняті стверджують, що під час обшуку один з оперативних працівників виходив та заходив до будинку, тобто під час обшуку, крім ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 перебували ще особи, які брали участь у проведенні цієї слідчої дії, проте в порушення вимог ст.104 КК України не зазначені у протоколі обшуку.
Таким чином при проведенні слідчої дії, а саме проведення обшуку, органом досудового розслідування не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

Норма статті 236 КПК України закріплює вимоги та порядок обшуку житла чи іншого володіння особи.
Суд першої інстанції правильно зробив висновок про те, що вилучення предметів, перелічених у протоколі обшуку було здійснено з порушенням норм КПК України і зазначений доказ визнаний судом першої інстанції недопустимим, тому і висновок експертиз не може бути використаний, як доказ винуватості Спіжового у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Отже, внаслідок визнання протоколу обшуку від 01.03.2017 року недопустимим доказом, все вилучене в ході проведення обшуку, не може бути використано як доказ винуватості Спіжового у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.
Колегія суддів не ставить під сумнів достовірність та законність балістичної експертизи №1/461 від 11.04.2017 року, однак, його висновок не містить даних про факт вчинення обвинуваченим злочину за ст. 263 КК України, зокрема, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а лише вказує на приналежність предметів наданих на експертизу до боєприпасів, зброї та ін.
Водночас, висновок проведеної балістичної експертизи №1/461 від 11.04.2017 року є похідним від результатів проведення слідчої дії (обшуку) та складеного протоколу від 01.03.2017 року, який визнано судом недопустимим доказом, а тому суд не може покласти даний висновок в основу доведення винуватості Спіжового у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Відповідно до вимог ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Як зазначено у ст. 85 КПК, належними є такі докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно зі ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною 2 ст. 94 КПК визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вилучення у Спіжового під час обшуку 16 гвинтівкових патронів 7,62 м.м.

Відповідно до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, - затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998, громадянам, які мають у власності мисливську гладкоствольну зброю, дозволяється придбання, зберігання та перевезення затворів (затворів із затворними рамами) до зброї відповідної моделі (за наявності дозволу на право зберігання та носіння такої зброї), придбання комплектуючих до мисливських набоїв (гільзи, мисливський порох, капсулі, дріб тощо) без отримання додаткового дозволу органів поліції на їх придбання, а також спорядження патронів до мисливської гладкоствольної зброї для особистого використання.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно картки заяви №4233 від 11.08.2015 ОСОБА_10 дозвільною системою УМВС України в Черкаській області надано дозвіл №4233 на зберігання нарізної мисливської зброї: ОПКО-44 кал. 7,62 мм. № НОМЕР_1 терміном до 11.08.2018. Згідно висновку судово-балістичної експертизи №1/461 від 11.04.2017, проведеної експертом НДЕКЦ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_21 та фототаблиці, встановлено, що шістнадцять предметів з наданих на експертизу, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62-мм цільовими гвинтівковими патронами споряджені кулею зі свинцевим осердям, промислового виробництва м. Новосибірськ, Росія/СРСР, які придатні для стрільби.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_10 мав право без отримання додаткового дозволу органів поліції на придбання, зберігання та носіння 16 патронів до нарізної мисливської зброї. Вказані вище шістнадцять металевих предметів схожих на патрони, маркування «188 72», предмет схожий на гвинтівку Мосіна, дозвіл № НОМЕР_2 від 11.08.2015 на право зберігання, носіння ОПКО-44 кал.7,62 мм. № НОМЕР_1 , виданий дозвільною системою УМВС України в Черкаській області були вилучені під час обшуку 01.03.2017.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що сторона обвинувачення не довела та не надала суду допустимих та достатніх доказів, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтвердили вчинення ОСОБА_22 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Районний суд, розглядаючи матеріали справи, обґрунтовано постановив виправдувальний вирок, зробивши ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, допитавши обвинуваченого свідків, понятих, зазначивши підстави для прийняття такого рішення. При цьому порушень процесуального порядку дослідження та оцінки доказів, наведених місцевим судом у вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На думку колегії суддів, викладений у вироку висновок про недопустимість доказів узгоджується з наведеною позицією Європейського суду з прав людини щодо допустимості доказів, який неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Отже, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності ухвалення виправдувального вироку.
Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би тягли за собою безумовне скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись, статтями 405, 407,415,419 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - суддя

Судді