ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000042 від 06.02.2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 жовтня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, який офіційно не працює, одружений, на утриманні неповнолітня дитина 2015 р.н., який раніше судимий вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року ч.1 ст.125 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.185 КК України,-
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі;
-за ч.1 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді двох років обмеження волі.
____________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 716/385/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-кп/822/490/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України
Строк відбування покарання встановлено відраховувати з моменту приведення вироку до виконання. Запобіжний захід не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз на суму 1275, 4 грн.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання, застосувавши до нього положення ст.75 КК України.
Свої доводи мотивує тим, що у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів на досудовому розслідування, відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, потерпілі не мають до нього претензій.
Крім того, вказує, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , 2015 року народження, а тому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства є надмірно суворим, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 05 лютого 2020 року біля 15 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , незаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , із місця вчинення кримінального правопорушення на викраденому автомобілі зник у невідомому напрямку, розпорядившись ним на власний розсуд.
Також 23.04.2020 року біля 16 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи всередині житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по місцю проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY J510H J5 BLACK» чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №305-Р від 27.05.2020 року становить 2066 гривень 67 копійок, який знаходився на столі в приміщенні коридору вказаного будинку та який належить ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 2066 гривень 67 копійок.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений, захисник та потерпілі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок районного суду.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеність його винуватості у вчинених кримінальних правопорушеннях апелянтом не оспорюються, то ці обставини колегією суддів в апеляційному порядку не перевіряються.
Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України, колегією суддів встановлено наступне.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог дотримався.
При призначенні суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які належать до кримінального проступку та нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення у період непогашеної судимості, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні малолітнього сина.
Обставинами, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілим заподіяної шкоди .
Обставиною, що обтяжує покарання, судом першої інстанції визнано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, у стані алкогольного сп`яніння.
Судом першої інстанції також враховано висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, згідно якого, беручи до уваги високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк створює підвищену небезпеку для суспільства.
Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст.69 КК України при призначенні покарання за ч.1 ст.289 КК України та призначення остаточного покарання у виді двох років обмеження волі.
Дослідивши фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, районний суд дійшов висновку про те, що наявні обставини не свідчать про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, є належним чином вмотивованим, враховано і доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, наявність незнятої та непогашеної судимості за попередній злочин, суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, що є умисними корисливими, апеляційний суд вважає, що покарання у виді двох років обмеження волі є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Отже, в результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок.
Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

09.12.2020 року
(дата засвідчення копії)