УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 року

м. Київ
справа № 761/19155/20

провадження № 51 104 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника ПрАТ «Київстар» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Київстар» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року про тимчасовий доступ до речей та документів.
Не погодившись із зазначеним рішенням, адвокат ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.
Положенням пункту 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України віднесено до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Тобто Конституцією України забезпечено можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Згідно з ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 309 КПК встановлено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність.
Як убачається з долученої копії ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року, слідчий суддя залишив без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілої особи ПрАТ «Київстар» про тимчасовий доступ до речей і документів, тобто апеляційну скаргу подано на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого можливе лише за умови, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу подано на ухвалу слідчого судді, яка відповідно до положень КПК не підлягає апеляційному оскарженню, керуючись ч. 4 ст. 399 цього кодексу, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника.
Викладене свідчить, що захисник не навів переконливих обґрунтувань в апеляційній скарзі, які б указували на можливість оскарження ухвали слідчого судді.
Посилання в касаційній скарзі захисника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 237/1459/17) як на підставу відкриття апеляційного провадження є необґрунтованими, оскільки у вказаному рішенні йдеться про можливість апеляційного оскарження лише ухвал слідчого судді, які не передбачені КПК.
Крім того, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Таким чином підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 відсутні.

Стосовно доводів скарги ОСОБА_4 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 5 ст. 434-1 КПК, то зазначене питання може вирішуватися лише після відкриття касаційного провадження і встановлення в ході розгляду такого провадження в касаційному порядку наявності виключної правової проблеми.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ПрАТ «Київстар» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3