ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1560/20 Справа № 191/3235/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року клопотання слідчого СВ Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , було задоволено та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , до 11.01.2021 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_8 не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, відсутні міцні соціальні зв`язки, вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, що свідчить про можливість останнім продовжити свою злочинну діяльність, продовжити переховуватись від органів судового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення, може знищити або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України - підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчий не надав суду експертні висновки стосовно речовини, вилученої у ОСОБА_8 , чи є ця речовина наркотичним засобом, а предмет вилучений у останнього-вибуховою речовиною. Вважає, що повідомлення про підозру від 13.11.2020 року має не конкретне посилання на висновок експертів стосовно вилучених речовин та предметів, а суб`єктивну думку слідчого, з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, так як не надано жодного доказу, підтверджуючого, що ОСОБА_8 мав на меті збут вилученої у нього речовини, яку він в жовтні 2020 року зібрав на прилеглій до міста території. Слідчий суддя не перевірив обґрунтованість підозри, яка є необхідною умовою законності тримання під вартою та прийняв передчасно рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Звертає увагу, що в липні 2020 року він звільнився з лав Збройних сил України, має постійну реєстрацію АДРЕСА_1 , та постійне місце проживання: АДРЕСА_2 ; у лікаря нарколога-психіатра на обліку не знаходиться; проживає спільно з матір`ю, прабабусею, братом, має в м.Синельникове рідню сестру, бабусю, батька пенсіонера інваліда, тобто має міцні соціальні зв`язки; не офіційно, але працює, отримує дохід на який утримує рідних; раніше не судимий; тяжких наслідків від скоєного правопорушення не настали; готовий співпрацювати з органами слідства; не має наміру ухилятись від слідства та суду, скоювати кримінальні і правопорушення, не буде впливати на свідків у кримінальному провадженні. З урахуванням цього вважає, що в ізолюванні ОСОБА_8 від товариства не має необхідності, так як його сім`я може позитивно впливати на нього.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, посилання сторони захисту на недоведеність провини підозрюваного у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, може переховуватись від органів судового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим з огляду на особу підозрюваного, а саме: останній не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, відсутні міцні соціальні зв`язки, вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні ризиків не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, взяв до уваги і тяжкість злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, й міру покарання, яка передбачена за них у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було в даному випадку обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4