Справа № 502/1335/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2020 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження відомості про яке 18.07.2020 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274, за звинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл, Одеської області, громадянки України, освіта вища, незаміжня, тимчасово не працює, зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18.07.2020 року о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиставляючи себе оточуючим, показуючи свою зверхність, виявляючи явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, з тотальним негативізмом й ворожим ставлення до суспільства, грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, тобто суспільних відносин, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників, які полягають в дотриманні усталених правил співжиття, порушуючи їх право на спокійний відпочинок, знаходячись у людному, громадському місці, з особливою зухвалістю, а саме нахабним поводженням, що супроводжувалося нецензурною лайкою та жестами, поєднане з фізичним насильством, тривалим порушенням спокою громадян, зривом відпочинку громадян, загрожуючи безпеці громадян, у тому числі малолітнім та неповнолітнім, перебуваючи за кермом автомобіля марки «ВАЗ 212140-111-30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по пляжу рекреаційної зони села Приморське Кілійського району Одеської області, по урізу води, посеред відпочиваючих людей, та побачивши ОСОБА_6 , який став навпроти автомобіля з метою його зупинки для припинення хуліганських дій, ОСОБА_5 припинила рух автомобіля.

Однак, після того як ОСОБА_6 застрибнув на капот автомобіля з метою припинення хуліганських дій, вчинюваних ОСОБА_5 , остання різко продовжила рух автомобілем по пляжу з ОСОБА_6 на капоті автомобіля, здійснюючи при цьому різкі маневри автомобілем вправо-вліво з метою скинути людину з капоту на землю, щоб продовжити і надалі рух по урізу води, по пляжу, посеред відпочиваючих людей. Вказані дії ОСОБА_5 призвели до того, що ОСОБА_6 впав з капоту автомобіля на землю та отримав тілесні ушкодження.

Далі, після зупинення відпочиваючими на пляжі громадянами автомобіля, за кермом якого в стані алкогольного сп`яніння перебувала ОСОБА_7 , остання не зупинила хуліганські дії, а протиставляючи себе оточуючим, з тотальним негативізмом й ворожим ставлення до суспільства, показуючи свою зверхність, висловлювалася нецензурною лайкою та жестами у бік громадян України.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 296 ч. 3 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Під час досудового провадження між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченою ОСОБА_5 , 13.08.2020 року укладена угода про визнання останньою винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України, щиро розкаялась і активно сприяла розкриттю злочину. Також ОСОБА_5 погодилась із прокурором на призначення їй покарання за вчинений злочин у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік та покладанням обов?язків передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладання з обвинуваченою угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваної повне розуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо неї обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

При цьому суд виходить з того, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів і у потерпілого відсутні будь які претензії до неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив обвинуваченій процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та не виконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, а також вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України, а тому визнання нею винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Запобіжний захід обвинуваченій на час постановлення вироку не обрано.

Питання про речові докази підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України. Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ 212140-111-30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить не обвинуваченій, а ОСОБА_8 він після набрання вироком законної сили підлягає поверненню законному власнику.
Відомості про судові витрати та цивільні позови суду не надані.

Керуючись ст. ст. 373 - 374, 474 - 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 13.08.2020 року, укладену між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченою ОСОБА_5 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання, у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона на протязі одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речовий доказ - автомобіль марки «ВАЗ 212140-111-30», реєстраційний номер НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 .

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1