Провадження № 1-кп/742/102/21
Єдиний унікальний № 742/3297/20
УХВАЛА
08 лютого 2021 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000252 від 13.10.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Високе Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
12.10.2020 року близько 19 години ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, прибув на поле з кадастровим номером №:07:000:0011, розташоване у с.Валки Прилуцького району, що знаходиться в оренді фермерського господарства «Лідер Хліб», де користуючись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти 133 качани кукурудзи сорту DKS 40-14, однак довести злочинний намір до кінця ОСОБА_4 не зміг, так як на виході з поля він був виявлений охороною даного підприємства. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №3454 від 15.10.2020 вартість кукурудзи в качанах сорту «DKS 40-14» в кількості 133 штуки становить 465,50 грн.

В судовому засіданні свою вину у здійсненні 12.10.2020 року ввечері спроби викрадення 133 качанів кукурудзи з належного ФГ «Лідер Хліб» поля ОСОБА_4 визнав повністю та щиро у цьому розкаявся, а його захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з малозначністю та просив закрити кримінальне провадження на підставі ст.11, 48 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що згідно з ч.2 ст.11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Тож, зважаючи на те, що потерпіла юридична особа є великим товаровиробником кукурудзи, а ОСОБА_4 намагався викрасти лише 133 качани кукурудзи, які повернуті власнику, що не має до нього жодних претензій, то вчинене ОСОБА_4 діяння втратило свою суспільну небезпечність, а його дії лише формально підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, так як не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фермерському господарству «Лідер Хліб» через невелику вартість цього майна.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника, просив таке задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Представник потерпілої юридичної особи до суду не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає що у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, за малозначністю слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 1 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 11 КК України не визнається злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально й містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла й не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Із цього законодавчого визначення випливає, що встановлення малозначності діяння передбачає такі обов`язкові умови.

По-перше, діяння формально повинно містити всі ознаки складу певного злочину, передбаченого КК України. Діяння не може бути визнане малозначним безвідносно до конкретної кримінально-правової норми, у зв`язку із чим передумовою застосування частини другої статті 11 КК України є кваліфікація посягання за формальними ознаками за певною статтею Особливої частини КК України. Відповідно діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватися малозначним.

Так, якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, а отже, навіть формального складу злочину, що унеможливлює звернення до частини другої статті 11 КК України.

По-друге, малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, що означає мізерність або взагалі відсутність шкоди, яка завдається або може бути завдана в результаті вчинення такого діяння.

По-третє, малозначність має бути як об`єктивною, так і суб`єктивною, тобто особа мала намір вчинити саме малозначне діяння. Якщо ж існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням та умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, кримінальна відповідальність має наставати за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.

Разом з тим, формулювання частини другої статті 11 КК України дозволяє ставити питання про малозначність як закінчених, так і незакінчених діянь, кримінально караних за загальним правилом.

Згідно з вимогами частини другої статті 11 КК України на встановлення малозначності діяння жодні інші фактори, крім вказаних вище обов`язкових умов, не впливають. Тобто посткримінальна поведінка порушника кримінально-правової заборони, характеристика його особи, ступінь реалізації злочинного умислу, інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом`якшення покарання або звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, значення в контексті встановлення наявності чи відсутності малозначності діяння за частиною другою статті 11 КК України не мають.

Предметом злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, є чуже майно. Цей злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони якого є й суспільно небезпечні наслідки майнового характеру. У частинах 2-4 примітки до статті 185 КК України конкретизовано (формалізовано) такі наслідки, тобто законодавцем встановлено їх мінімальний і максимальний розмір у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Системне тлумачення наведених нормативно-правових актів свідчить про те, що викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімума доходів громадян, становить предмет крадіжки, передбаченої частиною першою статті 185 КК України.

Суд звертає увагу, що формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК України, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК України характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до частини другої статті 11 КК України, оскільки малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.

Поняття істотної шкоди у контексті частини другої статті 11 КК носить оціночний характер, його зміст визначається оцінкою правозастосовними органами всіх конкретних обставин справи. Оціночний характер шкоди є лише тоді, коли законодавець у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК використовує загальні оціночні поняття: тяжкі наслідки, інші тяжкі наслідки (відносно визначені правові норми).

Крадіжку, за яку передбачена кримінальна відповідальність статтею 185 КК України, слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна, як адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою таємне викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Системне тлумачення статті 51 КУпАП і статті 185 КК України свідчить про те, що викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення перевищує 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, становить предмет злочину, передбаченого саме частиною першою статті 185 КК України. Таким чином, поняття такої кримінально караної поведінки не є оціночним, воно формалізовано в законі, тобто визначено законодавцем за допомогою вартісних критеріїв.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є проступком, кримінальним правопорушенням потерпілому завдано шкоду. Таким чином, істотність шкоди знаходить своє чітке відображення у визначенні об`єктивних ознак складу кримінального правопорушення, тобто в даному випадку характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (тобто мінімальний розмір шкоди, яка визнається істотною, або прямо вказаний в КК України, або випливає з системного аналізу КК України та інших нормативно правових актів), оскільки мінімальний розмір шкоди для такого кримінального правопорушення випливає з аналізу приписів ст.51 КУпАП (0,2 н.м.д.г.), то у даному випадку застосування кримінальної правової норми про малозначність виключається.

Керуючись ст.11, 48 КК України, ст.350, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000252 від 13.10.2020 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст.11, 48 КК України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1