Номер провадження № 1-кп/243/783/2020
Номер справи 243/6735/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» жовтня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в режимі відеоконференції в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0002255 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 листопада 2019 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 05 серпня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, являється інвалідом третьої групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу статті 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за № 0002255, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 листопада 2019 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2020 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 11 жовтня 2020 року включно.

24 вересня 2020 року від прокурора надійшло Клопотання про доцільність продовження запобіжного заходу «тримання під вартою» обвинуваченому ОСОБА_4 ще на 60 днів з огляду на те, що надалі існують обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

01 жовтня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло Клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому він посилається на те, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, потребує тривалого лікування. Він перебуває у тяжкому стані, має кілька хронічних захворювань: цироз печінки внаслідок вірусного гепатиту С; ознаки портальної гіпертензії; спайкова хвороба з явищами часткової непрохідності в стадії субкомпенсації.

В судовому засіданні прокурор підтримала Клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді «тримання під вартою» та просила суд його задовольнити. Заперечувала проти задоволення Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, оскільки після вчинення кримінального правопорушення з листопада 2019 року по червень 2020 року за даним кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 перебував у розшуку і його було затримано в м. Харків.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважав, що йому можливо обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Клопотання про зміну йому запобіжного заходу підтримав і просив його задовольнити. Також вказав, що він не має наміру ухилятися від суду і буде прибувати до суду за першою вимогою.

Обговоривши у судовому засіданні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, переховуватись від суду, впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вислухавши думку обвинуваченого, який заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до 11 жовтня 2020 року включно.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, останній перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може перешкодити кримінальному провадженню, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що вказує на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати. Суд враховує також, що за даним кримінальним провадженням у період часу з листопада 2019 року до червня 2020 року ОСОБА_4 ухилявся від слідства, перебував у розшуку і його було затримано на виконання Ухвали про дозвіл на затримання у квартирі будинку в м. Харкові. Дії ОСОБА_4 були спрямовані на ухилення від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується наявними фактичними даними про те, що ОСОБА_4 покинув місце свого мешкання, тобто останній проявив реальні дії, спрямовані на ухилення від відповідальності.

Також вважає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні.

Розглянувши Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на потерпілого, свідків, які ще не допитані у судовому засіданні. Потерпілий та всі наявні свідки, які були допитані по даному кримінальному провадженню, являються знайомими ОСОБА_4 , так як довгий час мешкають в одному мікрорайоні м. Слов`янська, у зв`язку з чим, перебуваючи на свободі, він може впливати на них будь яким чином з метою змінити вже дані ними показання чи схилити до дачі завідомо неправдивих показань.

Окрім того, у судовому засіданні, яке відбулося 09 вересня 2020 року, ОСОБА_4 публічно, у присутності суду, висловлював погрози щодо потерпілого. Указані обставини зафіксовані за допомогою звуко- та відеозаписувального засобу фіксації суду. Тобто, суд вважає, що ризик неправомірного впливу на потерпілого підтверджується поведінкою обвинуваченого.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження, а саме тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити на 60 днів.

Крім того, з Обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, обвинуваченим не наведено.

Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд не приймає до уваги, як беззаперечне обґрунтування необхідності зміни запобіжного заходу, посилання обвинуваченого на стан його здоров`я, що він є інвалідом третьої групи, потребує тривалого лікування, оскільки із наданих суду медичних документів не вбачається, що за станом свого здоров`я ОСОБА_4 не може утримуватися в умовах установи виконання покарань. Суд також зауважує, що на теперішній час ОСОБА_4 перебуває на обліку в Бахмутській міській медичній частині і йому надається медична допомога.

Враховуючи, що на даний час суд продовжує розгляд кримінального провадження, суд приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо та вважає за необхідне відмовити в задоволенні Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Суд дійшов висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати 60 (шістдесят) днів, тобто по 30 листопада 2020 року включно.

13 червня 2019 року Конституційний суд України у справі № 4-р/2019 визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Та обставина, що ч. 2 ст. 392 КПК України не приведена законодавцем у відповідність до Конституції України, необхідність чого встановлено Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019, не може бути підставою для обмеження права особи на оскарження судового рішення.

(Постанова Касаційного кримінального суду від 02 вересня 2020 року по справі 398/212/17).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 177, 178, 199, 315, 331, 369-372, 395 КПК України, Рішенням Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Вважати продовженим застосування обраного під час судового розгляду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк шістдесят днів, тобто з 02 жовтня 2020 року по 30 листопада 2020 року включно.

В задоволенні Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченому та начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст ухвали оголошений 02 жовтня 2020 року о 15 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1