Провадження № 1-кс/201/4269/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001948 від 04.12.2020 року, клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що 04.12.2020 року приблизно о 00:25 годині, раніше знайомі між собою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групи осіб, поєднаної із проникненням у приміщення, на невстановленому під час досудового розслідування транспорті, прибули до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який встановлений за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ФОП « ОСОБА_12 », в особі директора ОСОБА_13 , де за допомогою невстановленого під час досудового розслідування предмету пошкодили, а саме віджали металопластикове вікно кіоску, таким чином умисно, незаконно проникли до приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_12 ».

Далі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_12 », останні побачили планшет фірми LENOVO Tab М8 моделі TB-8505F, який останні визнали предметом своєї злочинної діяльності. Продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на таємне викрадення майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_4 , діючи згідно відведеної йому ролі, лівою рукою схопив з робочого стола планшет фірми LENOVO Tab М8 моделі TB-8505F, та передав його ОСОБА_9 та, в цей час, ОСОБА_10 , діючи згідно відведеної йому ролі, через вікно проник до приміщення магазину, де з шухлядки, котра знаходиться під робочим столом, дістав грошові кошти в розмірі 2000,00 гривень та передав через вікно ОСОБА_4 . Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, покинули приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_12 » та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ФОП « ОСОБА_12 » в особі директора ОСОБА_13 матеріальний збиток.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення, кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Даний факт 04 грудня 2020 року був внесений до ЄРДР за № 0001948, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

04 грудня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, у зв`язку з чим, останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що останній вже притягувався до кримінальної відповідальності у межах іншого кримінального провадження, де за вироком суду його було звільнено від відбування покарання з випробуванням, умови якого підозрюваний порушив.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_5 , а також законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри та відсутність достатніх доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, з урахуванням стану здоров`я, наявності постійного місця проживання і міцних соціальних зв`язків, просили обрати підозрюваному ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку сторони захисту, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому, слідчий суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що 04 грудня 2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001948 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється.

04 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Положеннями ч. 1 ст. 492 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Крім того, у своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що свідчать наступні докази, зокрема, рапорти співробітників поліції; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04 грудня 2020 року; протокол огляду місця події від 04 грудня 2020 року; протокол огляду від 04 грудня 2020 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_13 від 05 грудня 2020 року; протоколи допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 04 грудня 2020 року; видаткова накладна № 004852902 від 07 березня 2020 року; протокол огляду від 04 грудня 2020 року; протоколи пред`явлення свідкам осіб для впізнання за фотознімками від 04 грудня 2020 року; висновок експерта, складений за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4015 від 04 грудня 2020 року, протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_17 від 09 грудня 2020 року; протокол огляду від 09 грудня 2020 року, а отже, сукупність цих фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При цьому, слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вирішує питання щодо доведеності винуватості останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину і правильності кваліфікації його дій, що є предметом судового провадження.

Також, на думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені пунктами 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 дійсно підозрюється у вчиненні злочину, за який перебачено максимальне покарання у виді шести років позбавлення волі, що є обґрунтованим ризиком його переховування від слідства і суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а також підозрюваний може продовжити вчиняти інші злочини, в тому числі, проти власності, враховуючи, що останній вже притягувався вироком іншого суду до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, при цьому, вчинив інкримінований йому у цьому кримінальному провадженні злочин в період випробувального терміну, а отже, обґрунтовано існує ризик того, що він продовжить займатися такими злочинними діями.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність ризику, визначеного пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, з підстав його необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження існування такого ризику.

В той же час, прокурором доведена і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри, порушив обов`язки, визначені раніше обраним запобіжним заходом, тому, з урахуванням конкретних обставин у цьому кримінальному провадженні і встановлених вище ризиків, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

Виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 178, 492 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину; його неповнолітній вік та стан здоров`я, які не перешкоджають застосуванню такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою; вікові та психологічних особливості підозрюваного ОСОБА_4 , рід його занять; майновий стан підозрюваного і міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця проживання у іншому місті, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним або іншою юридичною чи фізичною особою застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 42 040,00 гривень, та саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376, 484, 492 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», строком до шістдесяти днів.
Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 04 лютого 2021 року.
Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 42 040,00 грн. (сорок дві тисячі сорок гривень), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою особою, свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.
Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 11.15 годині 11 грудня 2020 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1