Номер провадження: 11-кп/813/2092/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 12.08.2020 року у кримінальному провадженні № 0000905, внесеному до ЄРДР 20.06.2020 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 1 ст.185 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Відповідно до оскарженого вироку, 06.04.2020 року о 14 год. 22 хв., перебуваючи у приміщенні торгівельної зали супермаркету ТОВ «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд. № 51, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме закупівельну пластмасову корзину сірого кольору.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, викрав із приміщення вказаного супермаркету майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: одну закупівельну корзину торгівельної марки «RAL 7011», тим самим ОСОБА_8 завдав матеріальної шкоди ТОВ «АТБ-Маркет», на загальну суму 597, 08 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зокрема, прокурор вказує на те, що у ч. 3 ст. 56 КК України міститься вичерпний перелік осіб, до яких покарання у вигляді громадських робіт не застосовується, а саме громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 61 рік, він є особою, яка відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» досягла пенсійного віку, в зв`язку з чим, вирок суду стосовно ОСОБА_8 ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. В іншій частині вирок залишити без змін.
19.11.2020 року на адресу апеляційного суду надійшла змінена апеляційна скарга, в якій прокурор просив оскаржений вирок змінити в частині призначення покарання і вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. В іншій частині вирок залишити без змін.
Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала змінену апеляційну скаргу в повному обсязі.
Захисник направила на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності.
Обвинувачений був повідомлений про час і місце судового засідання, між тим до суду не прибув. Разом з тим, оскільки змінена апеляційна скарга прокурора не погіршує становище обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за його відсутності.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється правильність кваліфікації і доведеність вини обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок к цій частині.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що оскаржений вирок не в повній мірі відповідає вимогам КПК України з огляду на такі обставини.
Оскарженим вироком ОСОБА_8 було призначено покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Разом з тим, ч. 3 ст. 56 КК України містить вичерпний перелік осіб, до яких покарання у вигляді громадських робіт не застосовується, а саме громадські роботи не не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
При цьому, обвинуваченому ОСОБА_8 61 рік, він є особою, яка відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим до нього не може бути застосоване покарання у виді громадських робіт, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.
Таким чином, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки застосовано закон, який не підлягає застосуванню, у зв`язку з чим оскаржений вирок на підставі п.1) ч.1 ст. 409 КПК України підлягає зміні в частині призначеного покарання.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
При призначенні покарання ОСОБА_8 апеляційний враховує, що останній вчинив кримінальний проступок, раніше не судимий, позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, є пенсіонером за віком, той факт, що потерпілий до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру не має.
Апеляційний суд враховує ч.1 ст. 5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян було передбачено санкцією ч.1 ст. 185 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити змінену апеляційну скаргу прокурора і призначити ОСОБА_8 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
Керуючись ст.ст. 370, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

змінену апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області - задовольнити.
Змінити вирок Київського районного суду м. Одеси, від 12.08.2020 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 1 ст.185 КК України, в частині призначення покарання.
Призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3