Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/506/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000333 від 14 листопада 2013 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Катеринопіль Черкаської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22 грудня 2006 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 22 жовтня 2007 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.188 КК України, із застосуванням ст..71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2008 року даний вирок змінено, злочин перекваліфікований з ч.1 ст.188 КК України на ч.1 ст.185 КК України. 20 липня 2010 року, ОСОБА_9 звільнився умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 10 днів,

визнано винуватим та засуджено: за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна; за ч.3 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності; за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_9 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 14 листопада 2013 року по 18 жовтня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено: за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна; за ч.3 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності; за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 14 листопада 2013 року по 18 жовтня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про часткове задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частинах на користь потерпілої ОСОБА_11 50000 грн. моральної шкоди та 11342 грн. 74 коп. матеріальної шкоди.

Вирішено питання про часткове задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частинах на користь потерпілої ОСОБА_12 50000 грн. моральної шкоди та 150 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частинах на користь держави процесуальні витрати в сумі 2656 грн. 39 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 не оспорюючи фактичних обставин цієї справи та правильність висновків суду щодо доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинених інкримінованих їм кримінальних правопорушень, просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та його особі, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна, за ч.3 ст.289 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна; за п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_9 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Крім того, прокурор просить стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частинах на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 15526 грн. 39 коп.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 50, 65 КК України, а також роз`яснень, викладених у п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначив обвинуваченому ОСОБА_9 надто м`яке та несправедливе покарання, не врахував особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_9 вчинив злочини, які відносяться до особливо тяжких, які призвели до тяжких наслідків, а саме смерті потерпілого, за місцем проживання характеризується негативно, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, відносно особи похилого віку, вину не визнав, шкоду не відшкодував, тобто у будь-який спосіб намагається уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

З урахуванням обставин, вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та його характеризуючих даних, прокурор вважає, що призначення обвинуваченому ближче до мінімального покарання, передбаченого санкціями ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України, не відповідає вимогам ст. 65 КК України та положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», є надто м`яким, несправедливим і таким, що не відповідає принципам законності та індивідуалізації покарання.

Крім того, прокурор зазначає, що при ухваленні вироку суд першої інстанції в порушення вимог ст..124, п.2 ч.4 ст.374 КПК України не врахував, що в ході судового розгляду відносно обвинувачених проведено судово-психологічну експертизу від 03 квітня 2018 року вартістю 12870 грн., яку необхідно стягнути з обвинувачених в рівних частинах.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яке покарання, вказуючи на те, що при призначенні йому покарання судом не було враховано його характеризуючи дані та стан здоров`я, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має хронічну хворобу, а саме бронхіальну астму отопічної форми.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала такого нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, інше приміщення або сховище, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення чи інше сховище, поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивство), вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
Так, суд встановив, що 13 листопада 2013 року близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого постійного проживання в приміщенні жилого будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом і єдиним наміром швидкого збагачення злочинним шляхом, запропонував своєму знайомому ОСОБА_8 , вчинити розбійний напад з метою заволодінням чужим майном на свого сусіда - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою похилого віку, проживає одинаком і заздалегідь для нападників не зможе чинити активного фізичного опору, на що останній погодився, з метою реалізації свого злочинного умислу, конспірації своєї злочинної діяльності та уникнення можливої кримінальної відповідальності, на велосипеді поїхав до аптечного пункту, розташованого неподалік селищної ради смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області, де у об`єктивно не встановленої під час проведення досудового розслідування особи, придбав дві пари одноразових медичних гумових рукавичок, які мав на меті використовувати під час вчинення злочину, після чого спільно з ОСОБА_8 , близько 18 години 30 хвилин, одягли на руки гумові рукавички, будучи обізнаним про те, що ОСОБА_13 закриває ворота паркану власного домоволодіння з середини, через територію приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , проникли на територію належного ОСОБА_14 приватного домоволодіння, де ОСОБА_9 провівши попередню рекогносцировку місцевості, з метою полегшення реалізації свого злочинного умислу, вимкнув внутрішнє освітлення в жилому будинку останнього, встав ногами на виступ цоколя жилого будинку і рукою розбив скло у вікні та через отвір проник в будинок, де зорієнтувавшись в оточуючій обстановці, будучи обізнаним з розташуванням внутрішніх жилих кімнат, відчинив вхідні двері своєму спільникові ОСОБА_8 . Після чого увімкнув принесений з собою кишеньковий ліхтар та направився в окрему кімнату будинку, де як йому було раніше відомо, постійно мешкав ОСОБА_13 , побачивши якого, умисно, з корисливих спонукань, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме з метою уникнення кримінальної відповідальності та можливого впізнання наглядно знайомого йому власника будинку, направив йому в обличчя світло ліхтаря, чим засліпив його і, забравши ліхтаря наніс близько трьох ударів рукою в обличчя, стягнув його з ліжка на підлогу і наніс ще близько чотирьох ударів ліхтарем по голові. В цей час ОСОБА_8 підійшов до лежачого ОСОБА_14 , який перестав чинити опір і пручатись, з метою введення останнього в оману і уникнення можливого впізнання, подальшого викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, почав звертатись до нього з промовою імітуючи акцент, який характерний для мешканців кавказького регіону. Саме тоді ОСОБА_9 почав детально та послідовно обшукувати помешкання ОСОБА_14 , внаслідок чого в місткості тумби кімнати, де знаходився потерпілий, виявив та умисно заволодів грошовими коштами в сумі 6400 гривень. Потім ОСОБА_9 вийшов з будинку, маючи на меті заволодіти належним ОСОБА_14 транспортним засобом скутером марки «Хонда Діо» номерний знак НОМЕР_1 , однак виявивши в замку запалення відсутність ключів, повернувся до будинку і попросив свого спільника ОСОБА_8 спитати у потерпілого ОСОБА_14 , де знаходяться ключі, проте в процесі розмови з останнім, впав на лежачого потерпілого і надавив йому на шию та грудну клітину. Потім встав і наказав ОСОБА_8 накрити простирадлом голову ОСОБА_13 , щоб він не зміг розгледіти та впізнати нападників. Виконуючи вказівку свого спільника, ОСОБА_8 накрив голову потерпілого простирадлом та застосовуючи фізичне насильство утримував останнього в лежачому положенні, не даючи йому можливості самостійно піднятись та звільнитись від простирадла. Після чого, ОСОБА_9 увімкнув освітлення у будинку, відчинив вхідні двері паркану домоволодіння та викотив з-під навісу належний ОСОБА_14 скутер. Потім повернувся в приміщення жилого будинку і піднявши з підлоги порожню скляну пляшку почав наносити ОСОБА_14 чисельних ударів по голові, внаслідок чого останній перестав чинити будь-який опір і залишився лежати на підлозі. ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , виконавши всі дії, які вони вважали за необхідне виконати, з метою подолання опору потерпілого, конспірації своєї злочинної діяльності та уникнення викриття та подальшої можливої кримінальної відповідальності, умисно, з корисливих спонукань, заволоділи чужим майном, яке належало потерпілому ОСОБА_13 , а саме: електричною бритвою «Харьков» з футляром до неї; мобільним телефоном «Соні Еріксон W 200і»; зв`язкою ключів в кількості 8 штук; трьома блоками живлення до мобільних телефонів; ТV-тюнером марки «Тігер - 4050С»; телевізором марки «JVS»; супутниковою антеною «SурегВОХ»; записником з обгорткою червоного кольору; шкіряним гаманцем чорного кольору; мобільним телефоном «Simens М-50», всього заволоділи чужим майном на загальну суму 7985, 17 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.
Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у вигляді перелому великого ріжка під`язикової кістки справа, з крововиливом в м`язи гортані, переломів 2-10 ребер по середній ключичній лінії та 6-11 по середній паховій лінії з крововиливом в м`які тканини навколо переломів, перелом грудини, крововилив в тканину легенів; рани лівої половини голови, крововилив під м`які мозкові оболонки лівої скроневої долі, крововиливи повік обох очей, садна лиця зліва, крововиливи лівої вушної раковини, лівої кисті та передпліччя, рани грудної клітки зліва. Перелом під`язикової кістки виник внаслідок здавлення органів шиї руками, переломи ребер та грудини при здавлені грудної клітки між двома тупими поверхнями з переважаючою поверхнею, в тому числі коліном ноги. Рани голови, садна, крововиливи обличчя, вушної раковини та передпліччя внаслідок ударів тупими предметами. Рана на грудній клітці зліва виникла від дії невстановленого під час проведення досудового розслідування знаряддя, що володіє властивостями плоского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух завтовшки близько 2-2,5 мм. з помірно вираженими ребрами, ширина травмуючого знаряддя в межах погружної частини є близько 112 мм. По ступеню тяжкості ушкодження на шиї та грудної клітки носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, а ушкодження голови носять ознаки легких тілесних ушкоджені, з короткочасним розладом здоров`я, крововиливи кінцівок - легких тілесних ушкоджень. При цьому причиною смерті потерпілого ОСОБА_13 у відповідності до висновків судово-медичної експертизи трупа № 147 від 25 грудня 2013 року та судово-медичної експертизи трупа № 147 А від 26 грудня 2013 року є механічна асфіксія внаслідок стиснення органів шиї руками, що підтверджується переломом великого ріжка під`язикової кістки та загально асфіктичними ознаками: мілко краплинні крововиливами, під плевру легенів та епікард серця, а також повнокров`ям внутрішніх органів.
Внаслідок отриманих вище перелічених тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_13 відразу помер на місці події, а ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , заволодівши чужим майном, з місця вчинення злочину зникли.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачувалися також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, проте у відповідності до вимог ст..338 КПК України прокурором 23 червня 2019 року під час судового розгляду даного кримінального провадження був затверджений змінений обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме виключено зі змісту обвинувачення кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України
Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінально процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 418 КПК судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 КПК вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Учасники судового провадження відповідно до ч. 6 вказаної статті мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Системний аналіз процесуальних норм вказує про те, що вирок має бути складено в нарадчій кімнаті, а його повний текст - оголошено негайно після виходу суду з нарадчої кімнати, крім того, копію цього вироку негайно має бути вручено учасникам судового провадження.

Проте, ці вимоги закону, під час розгляду даного кримінального провадження, судом не виконані.

Як вбачається з журналу судового засідання, 18 жовтня 2019 року колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 був проголошений вирок стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачених за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Після ретельного прослуховування звукозапису судового процесу від 18 жовтня 2019 року апеляційний суд встановив, що суд після виходу з нарадчої кімнати проголосив вирок, вступна, мотивувальна та резолютивна частини якого істотно відрізняється від тексту вироку, наявного в матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, у вступній частині на звукозаписі від 18 жовтня 2019 року проголошено те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, хоча в вступній частині тексту вироку від 18 жовтня 2019 року обвинувачення за ч.3 ст.357 КК України відсутнє.

У мотивувальній частині наявного в матеріалах кримінального провадження вироку міститься текст, який зовсім не оголошувався судом першої інстанції під час проголошення судового рішення, а саме під час проголошення матеріалів кримінального провадження, не зазначено, при яких саме обставинах та де було виявлено скутер «Хонда» в сидінні якого було виявлено телевізійний тюнер,електрична бритва, зарядні пристрої, шкіряний гаманець, паспорт ОСОБА_13 та зв`язка ключів, а також дані протоколу додаткового огляду місця події від 14 листопада 2013 року, висновки експертів №9 від 25 січня 2014 року, № 3 від 17 січня 2014 року, №4 від 21 січня 2014 року, № 6 від 14 січня 2014 року, № 16МК від 19 лютого 2016 року, дані яких зовсім не проголошувались, а також аркуші та том кримінального провадження по кожному із визначених у вироку доказів.

Крім того, у мотивувальній частині зовсім не співпадають покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , викладені у тексті вироку із звукозаписом від 18 жовтня 2019 року, а свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 викладені не повністю.

Також, під час прослуховування звукозапису від 18 жовтня 2020 року відсутній перелік довідок згідно яких з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стягнуті судові витрати за проведення судових експертиз.

У резолютивній частині текст на звукозаписі від 18 жовтня 2019 року не співпадає з текстом, який викладений у вироку наявному в матеріалах кримінального провадження, оскільки не зазначено рік народження обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У зв`язку з вищевикладеним, колегія апеляційного суду вважає, що вказані порушення, допущені судом першої інстанції, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК є підставами для скасування судового рішення.

Виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалений Городищенським районним судом Черкаської області обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень ( ст.24 КПК України).

Таким чином, наведені істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, та відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, якими встановлено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не входить.

Під час нового судового розгляду даного кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно всебічно, повно та неупереджено розглянути його, дати належну та об`єктивну оцінку наявним у справі письмовим доказам з точки зору їх належності, допустимості та достатності, з урахуванням обставин та доводів сторін, викладених в апеляційних скаргах, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча по даному кримінальному провадженню обвинувачені перебувають в місцях позбавлення волі з 2013 року, однак більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, зазначеним в п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409-412, 415, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні № 0000333 від 14 листопада 2013 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, п.п. 6,12 ч.2 ст.115 КК України скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в Городищенському районному суді Черкаської області.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою строком на 60 днів, а саме до 11.30 год. 03 жовтня 2020 року.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою строком на 60 днів, а саме до 11.30 год. 03 жовтня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4