Ухвала
Іменем України
15 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 761/17197/20

провадження № 51 5998 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від

11 вересня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року на автомобіль марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та скасовано заборону користування ним.

Київський апеляційний суд ухвалою від 11 вересня 2020 року відмовив представнику потерпілого ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вищевказане рішення слідчого судді.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
За змістом ст. 310 та ч. 4 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвала слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Що стосується доводів касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то хоча зазначене рішення і є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження

з огляду на нижченаведене.
Так, згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна,

або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку

ст. 173 КПК.

При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку

ст. 174 КПК, зокрема про скасування арешту майна, кримінальним процесуальним кодексом не передбачено.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування

у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт, повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвал про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість оскарження ухвали слідчого судді про скасування арешту накладеного на майно в апеляційному порядку. Таке рішення відповідає висновку викладеному в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 19 лютого 2019 року у справі

№ 569/17036/118.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від

11 вересня 2020 року .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3