Ухвала
31 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 752/18344/16-к
провадження № 51 - 585 ск 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника цивільного позивача АТ «БТА Банк» - ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі представник цивільного позивача порушив питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 3, 4 ч. 2, частин 3, 6 зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність(ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
У своїй касаційній скарзі представник цивільного позивача посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України

про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, у касаційній скарзі представника цивільного позивача не наведено належного обґрунтування доводам щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, що, відповідно до ст. 413 КПК, тягнуло б за собою скасування судових рішень. Натомість, наведені у касаційній скарзі доводи представника цивільного позивача зводяться до невідповідністі висновків суду фактичним обставинам справи, що в силу ст. 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Поряд з цим, представник цивільного позивача вказує, що апеляційний суд не виконав вказівок Верховного Суду, зазначених у постанові від 18 жовтня 2018 року. Однак, які саме вказівки не виконав апеляційний суд представник цивільного позивача не зазначає.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначається судове рішення, що оскаржується.
У вступній частині касаційної скарги представник цивільного позивача вказує про оскарження вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року. Втім, в прохальній частині скарги, разом із цим вироком просить скасувати інше судове рішення суду апеляційної інстанції. Такі суперечності викликають сумнів у тому, на яке саме судове рішення подано касаційну скаргу.
Також захисником до касаційної скарги не додано додатків в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушено вимогич. 6 ст. 427 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши представнику цивільного позивача ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника цивільного позивача АТ «БТА Банк» - ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3