Справа № 754/9783/20
У Х В А Л А
Іменем України

18 вересня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Деснянського УП ГУ НП в м. Києві, подана в межах кримінального провадження № 0012334, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2017 року.
15.09.2020 року особою, якою подано скаргу ОСОБА_3 було направлено на електронну адресу суд заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 . Дана заява була отримана канцелярією суду 16.09.2020 року.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2020 року головуючим суддею по розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 визначено суддю ОСОБА_1 .
В обґрунтування своєї заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , ОСОБА_3 посилається на те, що вона категорично заперечує проти розгляду суддею ОСОБА_4 її скарги, оскільки вона не довіряє даній судді, а тому просить передати справу на новий авторозподіл.
У судове засідання заявник та слідчий Деснянського УП ГУНП в м. Києві не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Слідчий суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася.
З урахуванням вимог ст. 81 КПК України суддя вважає за можливе розглянути заяву про відвід слідчого судді у відсутність осіб, які не з`явилися.
Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до наступного висновку.
Статтею ст. 75 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав відводу судді, а саме: якщо суддя, є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї учасників кримінального провадження; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою ст. 35 цього Кодексу порядку визначення судді, для розгляду справи.
Відповідно до ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді та свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді, визначених положеннями ст. 75 КПК України.
Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Враховуючи наведене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 не знайшла підтвердження факту порушення слідчим суддею ОСОБА_4 вимог КПК України, подана заява про відвід не вмотивована, не обґрунтована, а також вона не відповідає формі та нормам чинного законодавства, відсутні аргументи, докази, що підтверджують наявність підстав для відводу, обставини, які були покладені в основу заяви, не передбачені ст. 75, 76 КПК України, як підстави для відводу судді.
На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1