Справа № 128/36/20
ВИРОК
Іменем України
27 січня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000534 від 22.06.2019, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , незареєстрованого, непрацюючого, неодруженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

22 червня 2019 року близько 09 години 30 хвилин, всупереч вимогам п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керуючи у стомленому стані автомобілем «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», зі сторони м. Вінниця в напрямку міста Немирів, в районі 412 км, ОСОБА_5 не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, втратив контроль над його керованістю і виїхав спочатку на праве узбіччя, а потім поза його межі, де перекинувся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1093 від 30.10.2019 у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин виличної ділянки. ЗХСМТ. Компресійно уламковий перелом 12-го грудного хребця 2 ст. без порушень функції спинного мозку. Компресійні переломи 10-го грудного хребця і 3-го поперекового хребця 1 ст. забій правого передпліччя та правої гомілки». Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 748 від 21.11.2019, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити з`їзд шляхом термінового гальмування з зупинкою автомобіля. В ситуації, яка склалася, в діях ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.п. 2.9 (б), 10.1, 12.3 ПДР України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.
Таким чином, ОСОБА_5 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.9 (б), 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими:
п. 2.9 (б) - «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані стомлення»;
п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив злочин за умов і при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Просив суд призначити йому мінімальне покарання.

Представник потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 мінімальне покарання, а також просив задовольнити цивільний позов та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду, понесену на лікування та у зв`язку з втратою працездатності, в сумі 55528,67 грн і моральну шкоду в сумі 2776,42 грн.

Потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_7 в судове засідання 26.01.2021 не з`явилася, попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в судові засідання не з`являвся, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про всі судові засідання по даному кримінальному провадженню, відзив на цивільний позов не подавав, будь-які клопотання чи заяви від нього не надходили.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, процесуальних витрат, речових доказів та доказів цивільного позову. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно, раніше несудимий, непрацевлаштований, має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, завдану потерпілій шкоду не відшкодовував.

Статтею 368 КПК України визначено, що, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно з досудовою доповіддю Вінницького міськрайонного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 17.03.2020, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: соціально-психологічний супровід органом пробації; готовність обвинуваченого брати участь у програмах із втручанням, які надаються органом пробації. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позицію представника потерпілої, досудову доповідь Вінницького міськрайонного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, суд вважає, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку, його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 обрати йому покарання у виді обмеженням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами,а також з приміненням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

Що стосується позиції представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно призначення останньому мінімального основного покарання та позиції захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, то суд зауважує, що, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому основного покарання у виді обмеження волі з приміненням ст.ст. 75, 76 КК України, суд, серед іншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 17.09.2009 (справа «Скополла проти Італії») зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На переконання суду, захід примусу, визначений судом, є співмірним тяжкості та характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, при призначенні покарання судом враховано і те, що обвинувачений ОСОБА_5 непрацевлаштований, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що обвинувачений спроможний сплатити штраф.

Потерпілою ОСОБА_7 під час підготовчого судового засідання було подано цивільний позов до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 55528,67 грн, що складається зі шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої, в розмірі 16692 грн та зі шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої, в розмірі 38836,67 грн, а також моральної шкоди в розмірі 2776,43 грн, а загалом 58305,10 грн.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2020, крім іншого, прийнято до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину; визнано потерпілу ОСОБА_7 цивільним позивачем, а Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» цивільним відповідачем.

Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною третьою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 цивільний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Цивільним відповідачем Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» відзив на цивільний позов не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, визначено статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки потерпілою не надано суду документи, що підтверджують розмір витрат, понесених нею на лікування у закладі охорони здоров`я, суд застосовує положення частин другої та третьої статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Таким чином, розмір шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої ОСОБА_7 , який підлягає відшкодуванню становить 16692 грн (120 днів х 139,10 грн, оскільки мінімальна заробітна плата в 2019 році складала 4173 грн).

Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Оскільки потерпіла ОСОБА_7 являється особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною.

Різниця між доходами потерпілої ОСОБА_7 за попередній до ДТП рік (2018) 200984,82 грн та доходом, отриманим у 2019 році, коли потерпіла була тимчасово непрацездатною, - 162148,15 грн, становить 38836,67 грн, що і складає розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої ОСОБА_7 .

Частиною другою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З цивільного позову вбачається, що моральна шкода потерпілої ОСОБА_7 полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Суд дійшов висновку, що моральна шкода, завдана потерпілій ОСОБА_7 , складає 2776,43 грн (5% від 55528,67 грн).

Таким чином, на підставі вищезазначеного позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 підлягають повному задоволенню.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають до стягнення процесуальні витрати на користь держави за проведення експертиз відповідно до висновку експерта№ 393 від 29.07.2019в сумі 1099,07 грн та висновку експерта № 748 від 21.11.2019 в сумі 1099,07 грн, що в загальній сумі складає 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн 14 коп.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України,тому слід скасувати арешт, накладений на речовий доказ, а речовий доказ повернути по належності.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 129, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз відповідно до висновку експерта№ 393 від 29.07.2019в сумі 1099,07 грн та висновку експерта № 748 від 21.11.2019 в сумі 1099,07 грн, всього в загальній сумі 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн 14 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2019 на автомобіль марки «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 , що доставлений на територію спеціального майданчику ГУНП у Вінницькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32,- скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на території спеціального майданчику ГУНП у Вінницькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, - повернути власнику ОСОБА_8 .
Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_7 завдану майнову шкоду в сумі 55528 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн 67 коп. та завдану моральну шкоду в сумі 2776 (дві тисячі сімсот сімдесят шість) грн 43 коп., що в загальній сумі складає 58305 (п`ятдесят вісім тисяч триста п`ять) грн 10 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1