Справа № 201/1583/21
Провадження № 1-кс/201/504/2021
УХВАЛА
Іменем України

12 лютого 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю підозрюваного - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021р. до суду надійшло вищевказана скарга адвоката ОСОБА_4 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України
В обґрунтування якої адвокат зазначив, що 11.02.2021р. о 05 год. 10 хв. ОСОБА_3 був затриманий співробітником УПП в Дніпропетровській області ДПП ОСОБА_7 в порядку ч. 2 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України. Протокол про затримання складений не за місцем затримання (у протоколі воно не вказане), а зі спливом 12-ти годин після затримання лише слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який невідомо з яких підстав зазначив, що підставою затримання є те, що ОСОБА_3 виявлено безпосередньо під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, докази цього відсутні. Поліцейський, що затримав ОСОБА_3 , не склав протокол про його затримання, чим порушив вимоги КПК щодо негайного вручення протоколу затримання особі і обмежив права підзахисного на захист. Складання протоколу розпочате лише з 17 год. 20 хв., що є грубим порушенням прав підзахисного. Таким чином, затримання ОСОБА_3 відбулося з порушенням встановленого національним законом документального порядку його оформлення, а підстави для затримання не відповідають дійсності.

З урахуванням викладеного, просив визнати затримання ОСОБА_3 незаконним.

Адвокат ОСОБА_4 і підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали і просили її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що його затримали незаконно, докази вчинення ним крадіжки відсутні.

Прокурор ОСОБА_5 і слідчий ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечували, просили відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ст. 107 КПК України здійснювалося повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та додані до нього документи, приходить до наступних висновків.

Як встановлено ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Стаття 55 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

За приписами статті 208 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303308 КПК України, стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Так, відповідно до частин 2 5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Водночас, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення тощо) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено або забезпечено проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення статті 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Така позиція узгоджується з постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019р. (справа № 766/22242/17).
Відповідно до п.1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як в порядку встановленому законом.

Згідно з практикою Європейського суду фіксація точних даних про затримання, також як і підстави затримання, є необхідною умовою законності для цілей передбачених ст. 5 Європейської конвенції.

У справах «Гавула проти України» (Gavula v. Ukraine,заява № 52652/07, рішення від 16 травня 2013 року) та «Білоусов проти України» (Belousov v. Ukraine, заява № 4494/07, рішення від 7 листопада 2013 року) ЄСПЛ визнав порушення § 1 статті 5 Конвенції щодо невідповідності часу реєстрації затримання осіб моменту їх фактичного затримання, коли затримки у реєстрації складали одну добу. Окрім того у справі Білоусова (§ 83) ЄСПЛ визначив, що «із заявником поводилися як з підозрюваним, і він залишався під фактичним контролем поліцейських у відділку міліції … і йому не було дозволено покинути будівлю поліцейського відділку за власним бажанням». ЄСПЛ підтвердив свою позицію про те, що «відсутність запису про затримання має само по собі вважатися серйозним порушенням, позаяк за усталеною позицією Суду невизнане затримання особи є повним запереченням фундаментальних гарантій, передбачених статтею 5 Конвенції і є серйозним порушенням цього положення» (справа Гавула, § 82).

Частиною 1 ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Згідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Слідчим суддею встановлено, що 11.02.2021р. о 15 год. 51 хв. за повідомленням патрульного поліцейського ОСОБА_8 до ЄРДР внесені відомості про вчинення 11.02.2021р. вчинення крадіжки кабельної продукції невідомими особами за адресою: м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова, біля магазину «Планета».

В матеріалах наявний відповідний рапорт.

11.02.2021р. з 17 год. 20 хв. до 18 год. 00 хв. відносно ОСОБА_3 складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Підставою для затримання ОСОБА_3 згідно протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.02.2021р., зазначено, що командир взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_7 , 11.02.2021р. о 05 год. 10 хв. фактично затримав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримання відбувалось за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності адвоката ОСОБА_4 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

Підстави затримання: 1) особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в т.ч. потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

У протоколі вказано, що ОСОБА_9 разом з раніше знайомим йому ОСОБА_10 11.02.2021р. приблизно о 05 год. 00 хв., маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме, кабельної продукції, поєднаний з проникненням у сховище, вчиняючи кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб, шляхом піддягання металевої кришки люку колодязя, який перешкоджав доступ до приміщення для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, проникли до підземної кабельної каналізації, розташованої біля буд. № 21А по вул. Єфремова у м. Дніпро, таким чином проникли до сховища, яке відведено для зберігання матеріальних цінностей, а саме кабельної продукції.

Далі, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, вчиняючи кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, де ОСОБА_3 згідно відведеній йому ролі за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок для металу, перебуваючи у колодязі, перерізав кабель ТИП 200x2x0.4 довжиною 15 метрів та передав один його кінець ОСОБА_9 , який, в свою чергу, витягнув його на поверхню, тасим чином викрали фрагмент кабельної продукції, яка є складовою частиною лінії кабельного зв`язку та відноситься до АТС №46 інв. № 0309904.

Таким чином ОСОБА_9 , разом із співучасником злочину ОСОБА_3 викрали фрагмент кабельної продукції, яка є складовою частиною лінії кабельного зв`язку, що належить ПАТ "Укртелеком", після чого із викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши "Укртелеком" матеріальні збитки.

Складення протоколу затримання розпочато о 17 год. 20 хв. та складено о 18 год. 00 хв., у протоколі зазначене місце затримання - м. Дніпро, узвіз Крутогірний, біля буд. 1.

З протоколу затримання відомо, що затримання ОСОБА_3 відбулось в присутності захисника ОСОБА_4 , від якого зауважень під час затримання не надійшло.
Від самого підозрюваного надійшли зауваження, які зводяться до непогодження його із затриманням, у зв`язку з тим, що його з 5-ї години ранку до 19 год. 30 хв. вечора тримали у Соборному ВП без проведення будь-яких слідчих дій.
Що стосується доводів захисника, про те, що патрульним поліцейським не складений протокол затримання, то у відповідності зі ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.
Затримання особи у порядку ст. 208 КПК України є процесуальною дією, а тому відповідний протокол затримання може бути складений лише слідчим або прокурором.
Разом із тим, сам факт затримання відображений у рапорті поліцейського, час затримання сторонами не оспорюється і відображений у протоколі затримані
Відповідно до ч. 1 ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
11.02.2021 року о 19 год. 15 хв. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
З повідомлення про підозру від 11.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_9 разом із співучасником - раніше знайомим йому ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення 11.02.2021р. приблизно о 05 год. 00 хв. біля буд. № 21-А по вул. Єфремова у м. Дніпро.
З протоколу затримання видно, що ОСОБА_3 був затриманий після вчинення 11.02.2021р. дій, в яких вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та, згідно протоколу затримання від 11.02.2021р., фактично затриманий 11.02.2021р о 05 год. 10 хв.
Стороною захисту не надано відповідних доказів, які б свідчили про незаконність затримання підозрюваного.
Викладені обставини свідчать про відсутність підстав для висновку про невідповідність протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 11.02.2021р. нормам КПК України, та слідчий суддя приходить до висновку, що під час затримання підозрюваного ОСОБА_3 слідчим дотримано вимоги КПК України, та наданими слідчому судді матеріалами підтверджується правомірність підстав для його затримання.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, приходжу до переконання про відсутність підстав для задоволення скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 15 лютого 2021 о 09 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1