Справа № 572/3784/19
Провадження № 1-кп/572/354/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000304 за обвинувальним актом прокуратури Рівненської області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мала Мучулка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «ТК Трансмарін», одруженого, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 24 жовтня 2019 року приблизно о 03 год. 09 хв., у темну пору доби, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.2 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи автобусом «NEOPLAN N 3313-SHD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись правою смугою автодороги сполученням Київ-Ковель-Ягодин, зі сторони м. Київ в напрямку м. Сарни Рівненської області, з увімкненим ближнім світло фар, зі швидкістю 98 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху при видимості проїзної частини в умовах її задимлення, яка повинна була становити 32,9...33,4 км/год., та перевищує допустиму швидкість руху поза населеним пунктом, яка становить 90 км/год., на 290 км + 555 м вказаної автодороги, за межами населеного пункту, неподалік с. Федорівка Сарненського району Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із задньою частиною автопоїзда у складі сідлового тягача «VOLVO FH 13.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з спеціалізованим напівпричепом «BODEX KIS 33», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , котрий рухався попереду у попутному напрямку, хоча мав технічну можливість цього уникнути за умов дотримання безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «NEOPLAN N 3313-SHD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 12.2 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості рухатися з такою швидкістю, щоб він мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, ствердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, в час, спосіб та при зазначених в обвинувальному акті обставинах, докази, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю, не оспорюючи їх, у вчиненому щиро розкаюється, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши потерпілу, обвинуваченого, які дали послідовні та узгоджені з обвинувальним актом показання, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, показання потерпілої, обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу ОСОБА_3 .

Згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою середнього віку, одружений, за місцем проживання та реєстрації характеризується виключно позитивно, скарг на останнього не надходило, у лікарів нарколога чи психіатра на обліках не перебуває, раніше не судимий. В судовому засіданні просив не позбавляти права керувати транспортними засобами, з огляду на те, що професія водія є єдиним джерелом доходів, вину визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив суд у недопущенні подібних випадків в майбутньому, наголосив на тому, що здійснив заходи з відшкодування потерпілій завданих збитків.

Потерпіла жодних претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, підтвердила у судовому засіданні факт відшкодування обвинуваченим збитків, просила призначити мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, ближче до середньої межі санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки.

Вирішуючи питання про застосування додаткового покарання, суд керується п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», а саме щодо застосовування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами слід у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 злочин вчинив вперше, з необережності, в тверезому стані, порушення ПДР України було одноразове, ним здійснено заходи з добровільного відшкодування потерпілій шкоди, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та сім`ю, відсутні дані щодо зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними речовинами,чи щодо неналежної поведінки в побуті та сім`ї.

З огляду на таке, суд приходить до переконання про відсутність безсумнівних чи ґрунтовних підстав застосувати до обвинуваченого додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами

На стадії досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, відповідних клопотань в судовому засіданні не заявлено,

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_3 .

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст.286 КК України призначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів та проведення експертиз в сумі 8478 (вісім тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 34 коп.

Арешт накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2019 року на автобус «NEOPLAN N3313-SHD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ТзОВ "Транспортна компанія "Трансмарін" - скасувати.

Арешт накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2019 року на сідловий тягач «VOLVO FH 13.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з спеціалізованим напівпричепом «BODEX KIS 33», реєстраційний номер НОМЕР_3 належний ОСОБА_6 - скасувати.

Речові докази у справі - автобус «NEOPLAN N3313-SHD», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику - ТзОВ "Транспортна компанія "Трансмарін";

сідловий тягач «VOLVO FH 13.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з спеціалізованим напівпричепом «BODEX KIS 33», реєстраційний номер НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_6 ;

сейфпакети НПУ з діаграмними дисками - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

Суддя