Ухвала

07 грудня 2020 року

м. Київ
Справа № 182/5433/17
Провадження № 51-5865 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженогослід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК Українив касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте, цих положень кримінального процесуального закону засудженим у касаційній скарзі не дотримано. Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений взагалі не вказує на підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом касаційної інстанції та в обґрунтування своїх вимог він лише формально посилається на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальності в частині зарахування йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення, проте належним чином свої доводи в цій частині не обґрунтовує.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Проте, у касаційній скарзі відсутнє належне формулювання вимог засудженого із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Вимоги засудженого про скасування вироку суду апеляційної інстанції та залишення вироку суду першої інстанції без змін не узгоджуються із приписами ст. 436 КПК України.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року щодо нього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3