Справа № 456/3705/20
Провадження № 1-кп/456/487/2020
"05" жовтня 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
Згідно обвинувального акту, 05 вересня 2005 року близько 03:00 год., ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , перебував в парку «Злуки», що по вул.50-річчя УПАв м. Стрий Львівської області, де присіли на лавку до ОСОБА_7 та у цей час у них виник умисел, який був спільний та взаємоузгоджений, на протиправне відкрите заволодіння майном потерпілої, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне, відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , діючи як співвиконавці, з метою відкритого заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_6 застосував силу до потерпілої ОСОБА_7 , а саме викрутив руку, внаслідок чого ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синяка на лівому плечі, що згідно з висновком судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження. У той час, коли ОСОБА_6 застосовував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, утримуючи потерпілу ОСОБА_7 , то ОСОБА_5 шляхом ривка, умисно, відкрито викрав із шиї золоту цепочку з хрестиком вагою близько 6 грам вартістю 700,00 грн., золоті сережками вагою близько 3 грам вартістю 350,00 грн. та золотий браслет вагою близько 3 грам, вартістю 350,00 грн., з руки зняв два золотих колечка вагою по 4,5 грам та 3 грами, вартістю 850, 00 грн. та одне срібне колечко вагою близько 3,5 грами вартістю 100,00 грн., окрім цього викрав шкіряну сумку чорного кольору вартістю 55, 00 грн. в якій знаходились: мобільний телефон марки «Нокіа 3310» вартістю 250, 00 грн., 30, 00 грн., жіноча парасоля вартістю 18,00 грн. та парфумерний набір «АVON» вартістю 50, 00 грн. та зникли з місця події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2 753, 00 грн.
Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно обвинувального акту обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження у справі.
Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання обвинувачених та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 44 КК України /чинного на момент вчинення злочину/ особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.49 КК України /чинного на момент вчинення злочину/ особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 ст.49 КК України /чинного на момент вчинення злочину/ перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України)
В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК /чинного на момент вчинення злочину/ умов і підстав.
Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.
Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
Відповідно до ст. 12 КК України /чинного на момент вчинення злочину/, злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства /чинного на момент вчинення злочину/, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України/чинного на момент вчинення злочину/, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що події за участю обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 мали місце 05 вересня 2005 року.
Таким чином з моменту вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, строки давності притягнення їх до кримінальної відповідальності спливли, зокрема у вересні 2020 року.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не заперечують проти закриття провадження з відповідних підстав, зокрема ними подані відповідні клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
З`ясувавши позицію обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та впевнившись у їх добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, підлягають до задоволення.
Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 186 КК України, суд враховує, що самі обвинувачені просять закрити кримінальне провадження з цих підстав.
Керуючись ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, ст. ст. 286, 314, 370, 372, 395 КПК України, суд,
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження та клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задоволити.
Звільнити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1