Справа № 139/802/20
Провадження № 1-кп/139/91/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю сторін провадження:

процесуального прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, учня Барського ПТУ, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в:

Неповнолітній ОСОБА_4 31 серпня 2020 року в після обідній час (точного часу органом досудового слідства не встановлено), перебуваючи в лісі на околиці сіл Конищів та Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, вступив у суперечку з ОСОБА_3 , яка у подальшому переросла у бійку, під час якої ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 , тобто завдав декілька ударів кулаками (2-3 удари) по голові, внаслідок чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 210 від 04 вересня 2020 року, в останнього мали місце такі тілесні ушкодження: синець на верхнім та нижнім повіці правого ока, який сходиться у зовнішнього та внутрішнього кутів, крововилив в білковій оболонці правого ока у зовнішнього та внутрішнього кутів, рана в дільниці правої брови, яка розташована по верхньому краю правої очниці, синець в лобній області справа, синець в лобній області зліва, крововилив в слизову оболонку нижньої губи з переходом на червону облямівку, крововилив в слизовій верхньої губи по центру, поперековий надрив шкіри на верхнім повіці справа, рухливість перших зубів (керамічних) на верхній щелепі. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран у сукупності та кожна окремо належать до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, але менше 21-ї доби, а синці та крововиливи - до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Відразу після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ОСОБА_4 , побачивши у того в лівій кишені штанів гаманець, вирішив викрасти його та, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, відкрито викрав гаманець, у якому знаходились кошти в сумі близько 900 гривень, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та пояснив, що приблизно о 14-ій годині 31 серпня 2020 року він приїхав у с. Михайлівці, зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Останній запропонував випити пива за те, що він отримав диплом про закінчення ОСОБА_10 ліцею. Вони з ОСОБА_11 пристали на таку пропозицію. Разом вони випили приблизно 2,5 літра пива, ОСОБА_12 сп`янів і попросив провести його до автобусної зупинки. Вони пішли лісом. По дорозі ОСОБА_12 почав з ними штовхатися, обзивав їх, а тому він, аби його заспокоїти, двічі чи тричі вдарив його кулаком в обличчя, бачив, що з носа і з рота потекла кров. Коли ОСОБА_12 впав, він помітив у нього в кишені гаманець і вирішив його викрасти. Здійснивши задумане, він залишив ОСОБА_3 на землі, сам відійшов в сторону, витягнув із гаманця 70 гривень (купюрами 20 і 50 гривень) і викинув його в корчі. Він не бачив у гаманці більше грошей і не бачив паспорта ОСОБА_13 . Наступного дня він ходив до лісу, шукав гаманець, але не зміг його знайти. Шкодує про вчинене, зобов`язується повернути потерпілому кошти на лікування.
Потерпілий ОСОБА_3 суду показав: 31 серпня 2020 року він приїхав у с. Михайлівці отримати диплом. Потім зустрів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і запропонував разом випити пива. Спочатку він купив 2 літра пива, а потім вони «в складчину» купили ще 2 літра. Після випитого він дуже сп`янів і попросив хлопців провести його до автобусної зупинки в с. Конищів. Пішли вони через ліс. Не пам`ятає, що стало приводом, але ОСОБА_16 вдарив його кулаком в брову, обличчя, губу, він впав на землю, а ОСОБА_16 тим часом витягнув з кишені штанів гаманець. У гаманці він мав 70 гривень, в іншому відділенні (під замочком) 900 гривень, а також у гаманці він тримав свій паспорт. Не просить покарання для ОСОБА_14 , але просить зобов`язати того повернути йому викрадені 900 гривень та кошти на лікування після побиття.
Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 125 КК України як відкрите викрадення чужого майна та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Так, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суду показали: Приблизно біля 16-ої години 31 серпня 2020 року вони під`їхали до ліцею, аби поселити дітей в гуртожиток. В цей час до ОСОБА_17 на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_12 і повідомив, що його побили і що він іде від с. Конищів. Вони поїхали навпроти нього, зустріли біля старого приміщення дитячого садочка. ОСОБА_12 мав побите і в крові обличчя, не міг розповісти, хто і де його побив, але сказав, що в нього вкрали 1500 гривень. Вони вмили і витерли його, викликали медсестру та керівництво ліцею. Після надання першої медичної допомоги, ОСОБА_18 своїм автомобілем повіз ОСОБА_3 в Мурованокуриловецьку ЦРЛ.
Свідок ОСОБА_19 медична сестра в Михайловецькому ПАЛ показала, що 31 серпня 2020 року біля 16-ої години вона знаходилася дома, коли до неї зателефонував майстер ліцею ОСОБА_18 і попросив вийти та надати допомогу побитому ОСОБА_20 . Коли вона прийшла, ОСОБА_12 був уже вмитий, у нього була розсічена брова, текла кров із рота (здається, не було зуба). На її запитання, ОСОБА_12 лише сказав, що його побили хлопці і що в нього вкрали 1500 гривень. Вона надала першу медичну допомогу (обробила рани) і супроводила ОСОБА_3 до лікарні. З лікарні ОСОБА_3 забрали батьки ОСОБА_21 і повезли в с. Гулі Барського району там живе мати ОСОБА_13 .
ОСОБА_22 як свідок суду показала: вона в ліцеї працює майстром виробничого навчання і була керівником у групі, де навчався ОСОБА_23 . Біля 17-ої години 31 серпня цього року її попросили під`їхати в центр села. Там уже були директор ліцею, викладачі, медсестра і всі вони надавали допомогу ОСОБА_20 . Бачила, що в того була розсічена брова, побите обличчя, розбита губа. Їй повідомили, що до побиття причетний її учень ОСОБА_23 , а тому вона викликала його батьків. Знає, що ті оплатили в лікарняній аптеці все, що необхідно було для надання ОСОБА_24 медичної допомоги.
Свідок ОСОБА_25 суду показав: 31 серпня цього року приблизно о 15-ій 16-ій годині він їхав з м. Могилів-Подільський в с. Михайлівці і при в`їзді в село зустрів ОСОБА_26 , ОСОБА_21 і ОСОБА_27 , запитав, куди вони йдуть, ОСОБА_28 повідомив, що проводжають ОСОБА_13 .. Біля ліцею він висадив дітей, а хвилин через п`ятнадцять йому повідомили, що побили ОСОБА_13 . Він своїм автомобілем проїхав до кінця села, але не зустрів ОСОБА_14 чи ОСОБА_29 . Спочатку ОСОБА_12 не розповідав, хто його побив, але коли він запитав, то той зізнався, що саме ОСОБА_16 та ОСОБА_30 ..
Вина ОСОБА_4 в нанесенні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та тяжкість тілесних ушкоджень доведено також дослідженими під час судового розгляду матеріалами досудового розслідування, зокрема:

-висновком судово-медичної експертизи № 210 від 04.09.2020 (а.с. 104-105);

-протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 18.09.2020 (а.с. 106-109).

Крім того, власними показаннями ОСОБА_4 , показаннями потерпілого ОСОБА_3 , протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 18.09.2020 (а.с. 106-109) та частково показаннями свідка ОСОБА_25 також доводиться винуватість ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна на суму біля 900 гривень.

Так, сам ОСОБА_4 не заперечує, що він з викраденого у ОСОБА_3 гаманця привласнив 70 гривень. Однак, факт, що ОСОБА_4 не бачив у викраденому ним гаманці 900 гривень та паспорта ОСОБА_3 , не спростовують факту наявності цих коштів та документа у гаманці. Зокрема, і сам потерпілий заявляє про те, що в окремому відділенні гаманця він тримав 900 зароблених гривень та паспорт, і свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_19 суду показали, що з самого початку ОСОБА_3 заявляв про викрадення у нього грошей в сумі понад 1000 гривень.
Отже, суд вважає послідовними та узгодженими між собою докази сторони обвинувачення про причетність ОСОБА_4 до грабежу коштів у сумі 900 гривень та завданні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, зокрема, що відповідно до класифікації, визначеної у ст. 12 КК України, діяння ОСОБА_4 є кримінальним проступком (ч. 2 ст. 125 КК України) та нетяжким злочином (ч. 1 ст. 186 КК України).

Суд враховує також особу винного, зокрема, що обвинувачений за місцем свого проживання характеризується як такий, що не порушує громадський порядок, що скарги на його поведінку не надходили (а.с. 126), що він не перебуває на обліку в нарколога чи психіатра (а.с. 123).
Крім того, суд враховує, що кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив у неповнолітньому віці, що він є особою, позбавленою батьківського піклування (а.с. 120, 121-122), що він є внутрішньо переміщеною особою із зони АТО та проживає зі своїм опікуном ОСОБА_5 (а.с. 125).
Так, законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 суду повідомила, що ОСОБА_4 син її вже покійної дочки. Фактично з народження саме вона виконувала обов`язки з опіки та піклування над Родіоном. Його батьки спочатку самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, а згодом померли. В смт Муровані Курилівці вона з Родіоном переселилися у зв`язку з військовими діями на Луганщині. Це все певною мірою відобразилося на поведінці ОСОБА_31 , але вона завжди намагалася належно виховувати його та забезпечувати. Висловила думку, що ОСОБА_32 уже зробив належні висновки зі своєї поведінки, він кається у скоєному, готовий понести і покарання, і матеріальне відшкодування потерпілому.
З пояснень у судовому засіданні 25 листопада 2020 року начальника Служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА ОСОБА_33 вбачається, що з моменту переселення, ОСОБА_5 співпрацювала зі Службою, зверталася за роз`ясненням законодавства, за різними консультаціями, допомогою щодо виховання Родіона, просила проводити з ним бесіди, впливати на нього в різних життєвих ситуаціях. Сам ОСОБА_4 іноді буває занадто емоційний та роздратовано реагує на критику, хоча адекватно розуміє серйозність скоєного, шкодує про вчинене. До цих пір на нього має вплив його піклувальник. Він досить відкритий для спілкування, має багато друзів серед однолітків.
Відповідно до Звіту про неповнолітнього обвинуваченого (а.с. 127-128), поведінка ОСОБА_4 потребує жорсткішого контролю і зі сторони піклувальника, і зі сторони вчителів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд також враховуєобставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, зокрема, щире каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше (а.с. 124) та у неповнолітньому віці (а.с. 119).
В судових дебатах прокурор просила при призначенні покарання врахувати як обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що така позиція сторони обвинувачення не ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства. Так, відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення не інкримінував ОСОБА_4 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Цієї обставини також не було зазначено в обвинувальному акті, як того вимагає п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Дійсно, в ході судового розгляду і сам обвинувачений, і потерпілий стверджували, що перед вчиненням ОСОБА_4 кримінальних правопорушень вони вживали спиртні напої, однак, визнання цієї обставини такою, що обтяжує покарання для неповнолітнього обвинуваченого, лише судом за результатами розгляду справи, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 грудня 2018 року в справі № 679/783/17.

Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Відповідно до такої інформації (а.с. 38-40) Мурованокуриловецький РС філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області зробив висновок, що існує низький ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального првопорушення і низький ризик небезпеки особи обвинуваченого для суспільства та окремих громадян, а виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі.
На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин, обставини, що обвинувачений не має ще власних доходів (крім стипендії), має обов`язок по відшкодуванню заподіяних потерпілому збитків, а також враховуючи думку потерпілого, який не просив покарання для ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого буде призначення покарання у виді громадських робіт за кожне кримінальне правопорушення. При цьому, на думку суду, строк громадських робіт має бути визначений як мінімальний, передбачений кримінальним законом, за проступок і як мінімальний, передбачений санкцією ч. 1 ст. 186 КК України. Суд вважає за правильне остаточне покарання для ОСОБА_4 визначити шляхом часткового складання покарань.
Відповідно до обвинувального акту та наданих стороною обвинувачення доказів судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді 120 годин громадських робіт;
-за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді 60 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 140 (сто сорок) годин.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілому і прокурору.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ________________