Ухвала
Іменем України
28 вересня2020року
м. Київ

справа № 369/7049/19
провадження № 51 - 4595 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року щодо нього,
встановив:
За вироком Києво-Святошинського суду Київської області від 23 січня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований на АДРЕСА_1 та проживає на АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК) і призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 60000 тисяч гривень моральної шкоди та 33895 тисячі гривень 63 копійки матеріальної шкоди.
Прийнято рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 29 січня 2019 року, близько 09 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-05 «Київ-Одеса» зі сторони міста Одеса в напрямку міста Київ, в межах Києво-Святошинського району Київської області не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, проігнорував вимоги дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 90, 70 км/год» та в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3«б», 12.3, 12.9«б» Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки при виникненні перешкоди для руху своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «Volkswagen Caravelle», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому положенні та, в подальшому, контактував з автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебував попереду в нерухомому положенні а також контактував з автомобілем «ЗАЗ-Daewoo T13110», державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався в суміжній смузі руху.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року вирок місцевого суду в частині покарання змінено. ОСОБА_4 призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.У решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить змінити ухвалу апеляційного суду, у зв`язку з тим, що не погоджується із розміром моральної шкоди, яку було стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_5 .
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши оскаржуване судове рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 286 КК, вид та розмір призначеного засудженому покарання у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про неправильне вирішення апеляційним судом питання, щодо стягнення моральної шкоди, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦК) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Водночас, згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди. При цьому законодавець встановлює лише загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні цього питання: залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, саме цими нормами і керувався суд апеляційної інстанції залишаючи вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову без змін.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яку стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , суди першої та апеляційної інстанції вірно взяли до уваги тривалість фізичних та душевних страждань потерпілого, що виявилось у порушенні його звичайного способу життя, тимчасовій втраті працездатності.
Виходячи саме із засадрозумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд прийшов до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого буде достатнім для компенсації його моральних страждань.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи викладене, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3