Справа № 463/7365/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/951/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таке рішення обґрунтоване тим, що у даному випадку відсутні правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддею Апеляційного суду Львівської області (Львівського апеляційного суду) ОСОБА_7 , передбачених ст. 364, 366, 382 КК України, оскільки в заяві ОСОБА_6 про вчинення злочину відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій стверджує про незаконність та необґрунтованість такої, а також про порушення норм матеріального та процесуального права слідчим суддею. Зокрема, зазначає, що слідчий суддя порушив вимоги ст.ст.1, 2, 55, 56 КПК України, ст.8 Конституції України, чим було порушено його права, передбачені п.1 ч.2 ст.56 КПК України. В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, на думку апелянта, покликається на норми КПК України, які не надають право на відмову в задоволенні його скарги. Крім того, слідчий суддя не встановив статусу ОСОБА_6 як потерпілого та не вказав доказів, які би підтверджували факт відсутності кримінального правопорушення відносно останнього.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, в порушення вимог ч.1 ст.214 КПК України, не обґрунтував, чому заява про кримінальне правопорушення від 21.07.2020 року не являється повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення та чому працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, мали право не вносити дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати, зобов`язати ТУ ДБР, розташованого в м. Львові, внести відповідні відомості на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 липня 2020 року до ЄРДР. В обґрунтування пропуску строку зазначає, що оскаржувану ухвалу отримав 20.08.2020 року, а тому не мав фізично можливості вчасно подати апеляційну скаргу, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

В судове засідання скаржник не з`явився, в апеляційній скарзі зазначив, що її розгляд просить проводити у його відсутності. Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які без поважних причин не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , останній звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 липня 2020 року, а саме про вчинення злочинів суддею Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_7 , передбачених ст. 364, 366, 382 КК України.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , який відбувся відповідно до вимог ст.306 КПК України, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Таке рішення, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим з дотриманням положень ст.370 КПК України. У ньому з посиланням на норми кримінального процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, висновки Комітету Ради Європи, низку міжнародних документів та матеріали кримінального провадження слідчим суддею дана вичерпна відповідь на доводи скаржника щодо правових підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддею Апеляційного суду Львівської області (Львівського апеляційного суду) ОСОБА_7 , передбачених ст. 364, 366, 382 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що скаржник не погоджується з процесуальним рішенням судді Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_7 в справі № 454/813/16-ц, в якій він був стороною, а тому вважає, що в діях судді наявний склад злочинів, передбачених ст.364, 366, 382 КК України, що, в свою чергу, є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада 1985 року та 13 грудня 1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.

Відповідно до положень ст. 126 Конституції України, суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно з ч. 2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року апеляційну скаргу повернуто апелянту (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/69441438). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 серпня 2018 року вказану ухвалу скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/76290764). При цьому, зазначеною постановою не встановлено, що ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Відтак, апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, зобов`язані були внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не наводить спростування висновків слідчого судді, зроблених в оскаржуваній ухвалі, а лише безпідставно вказує про незаконність та необґрунтованість такої, а також про порушення норм матеріального та процесуального права слідчим суддею, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 немає.

В ході апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, а тому, така ухвала підлягає залишенню в силі.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, суд вважає за необхідне поновити цей строк, оскільки судом першої інстанції справа розглядалася у відсутності скаржника, копію оскаржуваної ухвали він отримав 20.08.2020 року, а апеляційну скаргу подав 21.08.2020 року.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 серпня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4