Провадження 1кп/932/150/20
Справа 200/1027/18
УХВАЛА
Іменем України
10 вересня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
з участю:
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000935, за обвинуваченням: ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 355, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ
У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 355, п.п. 1,5,12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.п. 5,12 ч.2 ст. 115 КК України. Щодо обвинувачених обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких ухвалою суду від 16.07.2020 року продовжено на шістдесят діб, тобто до 13.09.2020 року включно. Справа на цей час не розглянута по суті.
Під час обговорення питання щодо доцільності продовження обраних щодо обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, прокурором заявлено клопотання про продовження обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинуваченим з тих підстав, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачає, у тому числі довічне позбавлення волі, вони раніше судимі, вчинили злочини у період іспитового строку, і ризики, які враховувалися при обранні їм запобіжних заходів не перестали існувати, оскільки обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків, які на теперішній час не допитані судом, скоїти інше кримінальне правопорушення і іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Підстав для зміни обвинуваченим запобіжних заходів на інші більш м`які на зазначеній стадії процесу з урахуванням особистостей обвинувачених не вбачає.
Захисник адвокат ОСОБА_7 вважав недоцільним продовження застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, оскільки прокурором не обґрунтована наявність зазначених ним ризиків, не надано доказів існування зазначених ним ризиків у вигляді впливу на свідків, які тривалий час не з`являються до суду та їх явка не забезпечується прокурором і від яких не надходило відповідних заяв про здійснення тиску на них, і тому з врахуванням тривалого часу у вигляді трьох років, який обвинувачені перебувають під вартою, відсутності беззаперечних доказів винуватості обвинувачених, та тієї підстави, що тільки тяжкість пред`явленого обвинувачення не може бути підставою для продовження застосування запобіжного заходу, вважав можливим застосувати щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, оскільки прокурором не надано доказів існування ризиків, на які він посилається, його клопотання про продовження строку запобіжного заходу подано до суду з порушенням форми та порядку його подання та необґрунтовано, оскільки в ньому не зазначено докази наявності обґрунтованої підозри, докази існування наведених ризиків та обґрунтування неможливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів. Просила змінити запобіжний захід обвинуваченим на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного браслета, з врахуванням відсутності доказів існування ризиків, наявності обґрунтованої підозри і з тих підстав, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, що не може виправдовуватися тільки тяжкістю пред`явленої підозри чи обвинувачення. Всі зазначені нею доводи з врахуванням практики ЄСПЛ є підставами для зміни запобіжного заходу обвинуваченим на інший більш м`який у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали позиції та клопотання своїх захисників та заперечували проти клопотання прокурора.
Представники потерпілих адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора, в задоволенні клопотання захисту просили відмовити.
Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним та доцільним продовжити застосування щодо обвинувачених обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо кожного окремо до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят діб, і задовольнити клопотання прокурора, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні зазначених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали і продовжують існувати, а в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, при цьому вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, та інші відомості.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі у вбивстві, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та у вчиненні тяжкого злочину, він раніше судимий, у тому числі за злочин проти життя та здоров`я особи, вчинив злочини у період іспитового строку, не відбувши покарання за попереднім вироком суду, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_11 може ухилитися від суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню. Також враховуючи стадію судового провадження, коли свідки обвинувачення не допитані судом, та серйозність пред`явленого йому обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_11 впливу на вказаних свідків, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_11 може впливати на свідків.
ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі у вбивстві, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом зброї в Україні, також у вчиненні нетяжкого злочину, він раніше судимий за злочин пов`язаний з незаконним обігом зброї в Україні, вчинив злочини у період іспитового строку, не відбувши покарання за попереднім вироком суду, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_12 може ухилитися від суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню. Також враховуючи стадію судового провадження, коли свідки обвинувачення не допитані судом, та серйозність пред`явленого йому обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_12 впливу на вказаних свідків, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_12 може впливати на свідків.
З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли всі свідки обвинувачення не допитані та не досліджені всі письмові та речові докази, суд підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на інші не вбачає.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, суд враховує характер кримінальних правопорушень, в яких звинувачуються обвинувачені, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких вони обвинувачуються, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу щодо кожного з них у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.
Таким чином, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає не лише особам обвинувачених, а й характеру та тяжкості злочинів, які їм інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених.
Суд вважає, що таке обмеження прав обвинувачених, кожного окремо, на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Твердження захисту, що не існує ризику того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду та впливати на свідків, оскільки вони тривалий час перебувають під вартою, суд не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченим на інші більш м`які на даній стадії процесу, так як тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю, великою кількістю учасників (потерпілі, представники потерпілих, свідки у кількості понад 30 осіб) та процесуальною поведінкою учасників процесу.
Посилання сторони захисту як на підставу, яка обґрунтовує зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який у вигляді домашнього арешту, на те, що суду стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів та наявності обґрунтованої підозри щодо кожного з них, суд не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченим, так як суд здійснює розгляд справи в межах пред`явленого особі обвинувачення, а не підозри, а питання винуватості особи та оцінку досліджених доказів по справі суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.
Крім того, посилання сторони захисту як на підставу, яка обґрунтовує неможливість продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та є підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, на позицію ЄСПЛ, висловлену у зазначених захистом рішеннях «Харченко проти України» «Макаров проти Росії», «Клішин проти України» «Авшар проти Туреччини», «Белчев проти Болгарії» «Бойченко проти Молдови» «Строган проти України» «Шалімов проти України» та позиції Вищого спеціалізованого Суду України по розгляду кримінальних проваджень, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки суд при вирішенні питань, пов`язаних з продовженням застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених виходить з оцінки досліджених конкретних аргументів, прав та свобод людини у конкретній кримінальній справі. Обставини, які стали підставами для розгляду вищевказаних справ ЄСПЛ не стосуються питань щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду кримінальних справ по суті за аналогічних обставин та аналогічного обвинувачення, а позиції висловлені у листах та постановах Вищого спеціалізованого Суду України по розгляду кримінальних проваджень носять рекомендований характер.
З приводу доводів сторони захисту про те, що прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою заявлено з порушенням порядку та процедури звернення, суд вважає, що дана обставина не є підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки відповідно до змісту положень кримінально-процесуального законодавства України під клопотанням слід розуміти офіційне звернення до суду особи, яка наділена таким правом. Такі клопотання можуть стосуватися виконання певної процесуальної дії чи прийняття рішення з усіх питань, які мають значення для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з метою забезпечення прав і свобод усіх учасників судового провадження, передбаченого загальними засадами КПК. При цьому, ст.350 КПК України не передбачає чіткого визначення форми такого звернення у судовому провадженні у першій інстанції під час здійснення судового розгляду, а тому клопотання учасників судового провадження (як сторони обвинувачення так і сторони захисту) викладаються як в усній, так і в письмовій формі.
На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та відмову в задоволенні клопотання захисту.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 350 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Продовжити застосування щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до розгляду справи по суті в строк на 60 діб щодо кожного окремо, задовольнивши клопотання прокурора.
У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 8 листопада 2020 року включно.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 8 листопада 2020 року включно

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3