Номер провадження: 11-сс/813/1365/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги
05.08.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000192 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 17.07.2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000192 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2020 року та накладено арешт на майно, яке вилучене 15.07.2020 року під час проведення обшуку гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гаражно-будівельний кооператив «Дружба», гаражне приміщення № НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Одеській області повернути вилучене майно.

Перевіривши зміст апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути її адресату, виходячи з таких підстав.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п.9 ч.1 ст.309 КПК України, ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Положеннями ст. 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.7 ст.173 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Згідно з п.10 ч.1 ст.393 КПК України, право на апеляційне оскарження судових рішень у кримінальному провадженні мають також інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

З поданої апеляційної скарги та матеріалів судового провадження вбачається, що обшук проведений у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , гаражно-будівельного кооперативу «Дружба» по вул. Небесної Сотні, 103 Б в смт. Таїрове, Овідіопольського району, Одеської області під час якого виявлено та вилучено значну кількість цигарок, власником яких як стверджує представник ОСОБА_4 є нібито ОСОБА_3 .

Разом з тим матеріали кримінального провадження не містять жодних даних або будь-яких доказів, про те що вилучене майно належить ОСОБА_3 , або вилучене у приміщенні, яке належить чи яким користується зазначена особа іі такі докази не додані до апеляційної скарги.

Більш того матеріали судової справи не містять жодних даних щодо власника гаражного приміщення у якому зберігалось вилучене майно, а навпаки, наявні матеріали свідчать про те, що власник гаражу та власник цигарок встановлені не були.

Таким чином приходжу до висновку про те, що апелянтом не надано доказів на підтвердження належності йому арештованого майна та порушення його прав, свобод та інтересів, у зв`язку з чим він не наділений правом оскарження вказаної ухвали слідчого судді.

Посилання апелянта на належність майна, на яке оскаржуваною ухвалою було накладено арешт з зазначенням даних щодо придбання ним цього майна на ринку «Привоз» у м. Одеса не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на підтвердження зазначених обставин апелянтом не надано належних доказів.

При цьому апеляційним судом прийнята до уваги та обставина, що захисником ОСОБА_4 вже подавалась аналогічна апеляційна скарга, яка ухвалою судді-доповідача була повернута з підстав відсутності доказів належності ОСОБА_3 майна, яке було вилучено у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , гаражно-будівельного кооперативу «Дружба» по вул. Небесної Сотні, 103 Б в смт. Таїрове, Овідіопольського району, Одеської область, однак при повторній подачі апеляційної скарги зазначені в ухвалі апеляційного суду обставини усунуті не були, доказів на належність арештованого майна особі, в інтересах якої подана апеляційна скарга апеляційному суду не надано.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається , якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та виконуючи вимоги п. 2 ч.3 ст.399 КПК України, суддя-доповідач з урахуванням відсутності доказів належності ОСОБА_3 арештованого майна, приходить до висновку, що апеляційну скаргу з додатками слід повернути особі, яка її подала.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідним довести до відома апелянта про право останнього на подання апеляційної скарги у разі надання апеляційному суду належних доказів на підтвердження права володіння, користування та розпорядження майном, на яке оскаржуваною ухвалою слідчого судді було накладено арешт в межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 309, 392, 399 КПК України, -

постановив:

Повернути апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000192 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України, особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги та додатки невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2