Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1007/20
Провадження № 1-кп/553/202/2020
В И Р О К
Іменем України

23.11.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтава в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава кримінальне провадження № 0001092 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Нестеренки, Полтавського району, Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, пенсіонер, розлучений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
Установив :
19 грудня 2019 року близько 02:00 год., ОСОБА_4 , керуючи, згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №8 від 10.01.2020 року, технічно справним транспортним засобом автомобілем ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №525 від 19.12.2019 року, рухався з боку вулиці Миру у напрямку вулиці Соснової по вулиці Сакко у м. Полтава, що на той час не освітлювалася за допомогою міського електроосвітлення.

Пересуваючись на вищевказаному автомобілі зі швидкістю приблизно 50 км/год., яка не є перевищенням дозволеної швидкості у населених пунктах, у районі будинку №176, по вулиці Сакко у м.Полтава, ОСОБА_4 , в порушення вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможній був виявити у вигляді нерухомої перешкоди автомобіля BMW X6, д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв нерухомо ближче до правого краю проїжджої частини у напрямку вулиці Соснова, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив на неї наїзд, від чого автомобіль BMW X6, д.н.з. НОМЕР_2 передньою частиною зіткнувся з автомобілем AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_3 , що теж стояв нерухомо ближче до правого краю дороги, в той час як пішохід ОСОБА_6 стояв між передніми частинами вказаних автомобілів.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 п.12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №143 від 13.02.2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багатоуламкового перелому верхньої третини діафізу великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням та кутовою деформацією; відкритого косого перелому малогомілкової кістки у верхньому відділі правої гомілки з кутовою деформацією, з розтрощенням кісток та розчавленням м`яких тканин на рівні верхньої третини правої гомілки з пошкодженням судинно-нервового пучка, з подальшою ампутацією правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини правого стегна, які утворилися від дії ударно-стискаючої дії у верхню третину правої гомілки, у напрямку, ззовні-всередину, та кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя (п.2.1.2.; п.2.1.3.м. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р.)

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що перебувають у причинному зв`язку з виникнення даної пригоди, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 353 від 25.05.2020 року стало порушення п.12.3. Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 , згідно з яким: п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. В умовах даної події водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.2.3. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, у час, спосіб та при обставинах, на які вказує досудове слідство, підтвердивши характер та механізм своїх дій. У своїх діях кається. Докази його вини, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю і не оспорює.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності, просить задовольнити цивільний позов, на позбавленні волі не наполягає.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, суд, при визначенні порядку дослідження доказів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, захисників, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням характеризуючих матеріалів на обвинуваченого, які є в матеріалах кримінального провадження, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст.349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинувачений винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки він допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.
Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, вік обвинуваченого, часткове відшкодування заподіяної шкоди в сумі 81 000 грн., враховуючи позицію потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст.75 КК України, від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст.76 КК України, та без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки відповідно до постанови Ленінського районного суду м.Полтава від 08.01.2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
У кримінальному провадженні потерпілимОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА», про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з:
-ПАТ «НАСК ОРАНТА» шкоду пов`язану із стійкою втратою працездатності 75 117 грн., матеріальну шкоду у розмірі 95 000 грн.;
- ОСОБА_4 моральну шкоду 250 000 грн.; витрат на правову допомогу 15 000 грн.
23.11.2020 року до суду надійшла заява за підписом цивільного позивача ОСОБА_6 та представника цивільного відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА», про затвердження мирової угоди, яку вони уклали, у зв`язку з чим просять закрити провадження по справі у частині вимог, заявлених до ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними докази з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч.5 ст.128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно із статтею 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу до ухвалення судового рішення. У зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.
Суд, вивчивши умови мирової угоди, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, так як умови мирової угоди не порушують законних прав та інтересів сторін, наслідки закриття провадження по справі сторонам роз`яснені.
Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Вирішуючи питання про розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Так, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. Однак, суд враховує встановлені обставини вчинення злочину, значний характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, втрату позивачем психічного благополуччя, а також глибину перенесених страждань, крім того, бере до уваги майновий стан відповідача ОСОБА_4 , який є особою похилого віку, пенсіонером та вже сплатив ОСОБА_6 в рахунок відшкодування шкоди 81 000 грн., ще на досудовому слідстві.

З врахуванням вказаних обставин та вимог ст.23 ЦК України щодо розумності і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди та вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_6 слід стягнути 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Також на користь позивача ОСОБА_6 підлягають стягненню з ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн., які підтверджуються наданими до суду документами: договором «Про надання професійної правничої допомоги», квитанцією до договору щодо гонорару, актом виконаних робіт, розрахунком вартості.
Окрім того, прокурором пред`явлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я та соціального розвитку витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 у сумі 10 413,55грн., який підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 5 521,11 грн.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, 368-371, 373-374 КПК України, ст. 207-208, 255,256 ЦПК України, суд
Ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавленням його права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Згідно ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Затвердити мирову угоду у справі № 553/1007/20, згідно якої:
-сторонами даної угоди є: Цивільний позивач - ОСОБА_6 та Цивільний відповідач - ПАТ «НАСК «ОРАНТА»;
-остаточна сума страхового відшкодування, яку Цивільний відповідач зобов`язаний сплатити Цивільному позивачу складає 48 302,96 грн., після виплати якої Цивільний позивач не матиме до Цивільного відповідача будь-яких претензій;
-сторони дійшли згоди, що Цивільний відповідач зобов`язується сплатити на користь Цивільного позивача 48 302,96 грн., протягом 15 календарних днів після затвердження судом Мирової угоди та надання її копії представнику Цивільного відповідача;
-сторони ознайомлені зі змістом ст.ст.207-208 та 255-256 Цивільного процесуального кодексу України, розуміють та усвідомлюють їх зміст, а також наслідки затвердження судом мирової угоди і закриття провадження у справі.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - закрити.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_6 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користьОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн.
Цивільний позов прокурора задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я та соціального розвитку витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 у сумі 10 413,55 грн.
Стягнути із ОСОБА_4 5 521,11 грн. витрат за проведення експертиз на користь держави.
Скасувати арешт на автомобіль ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , ключі від автомобіля з брилком сигналізації, накладений ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава від 21.12.2019 року.
Речові докази:
-автомобіль ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , ключі від автомобіля з брилком сигналізації повернути власнику;
-сліди РБК, контрольний змив, кросівок знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтава протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1