У Х В А Л А справа № 274/7858/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ провадження № 1-в/0274/982/20
"04" грудня 2020 р. м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше неодноразово судимого, останній раз: 21.09.17 за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4, 75 КК України до 7 років позбавлення волі,
ОСОБА_3 засуджений 09 червня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.17 та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.
Початок строку відбування покарання:09.06.2020; кінець строку: 09.07.2022.
Начальник ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" звернувся в суд з клопотанням про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2020 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень" від 22.11.18, якими внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, клопоче про розгляд провадження без участі представника адміністрації установи. Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до листа від 04.12.20 прокуратура не заперечує проти проведення судового засідання за відсутності прокурора. Суд не визнає явки засудженого, представника адміністрації та прокурора в судове засідання обов`язковими. Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню. Так, 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII. Вказаним законом внесені зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. На відміну від попередньої редакції норми, яка передбачала відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Отже нова редакція закону значно звужує кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого частиною другою. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2020 року дії засудженого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України судом кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно. Після внесених Законом України № 2617-VШ від 22.11.2018 змін диспозиція ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуючої ознаки повторність не містить, тобто дії ОСОБА_3 , враховуючи, що він вчиняв злочини після спливу року після засудження попередніми вироками, з 01.07.20 мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції, що діє з 01.07.20, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Як визначено у ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, засудженому ОСОБА_3 також підлягає зниженню призначена міра покарання у виді позбавлення волі, як така, що не передбачена санкцією нового закону, до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, строк покарання перераховується за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто засудженому ОСОБА_3 визначається строк в межах максимальної межі покарання за санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки.
Беручи до уваги, що за вироком від 09.06.20 згідно зі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (один місяць позбавлення волі), а відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, тобто навіть при призначенні покарання за вироком від 09.06.20 у виді обмеження волі, цей вид покарання має бути переведений у більш суворий вид - позбавлення волі, остаточна міра покарання, визначена ОСОБА_3 вироком від 09.06.20, залишається незмінною.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 61, 71, 74, 309 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
клопотання задовольнити.
Привести вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ та вважати ОСОБА_3 засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від 22.11.18).
Призначену вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2020 року засудженому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України міру покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від 22.11.18), а саме: до обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
В решті вирок залишено без змін.
Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2020 року засудженому ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.17 та визначено остаточно покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1