ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3397/20 Справа № 199/5748/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001082, щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) 23.03.2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
2) 14.08.2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Звільнення: 23.08.2011 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк: 10 місяців 26 днів;
3) 10.05.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Звільнення: 03.11.2015 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк: 3 місяці 12 днів;
4) 26.04.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці. Звільнення: 29.11.2019 за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 02.08.2020 близько 07.30 годин, знаходився поблизу будинку № 4-А по вул. Фруктова у місті Дніпрі, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , на шиї якої був одягнений ланцюжок з металу жовтого кольору, на якому була закріплена підвіска у вигляді серця з металу жовтого кольору. В цей час у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинений повторно, реалізуючи який він наблизився до ОСОБА_8 ззаду та, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої та оточуючих, лівою рукою, шляхом ривку, здійснив спробу зірвати з шиї потерпілої ланцюжок з підвіскою.

Однак кріплення ланцюжку не витримало та розірвалося, у зв`язку з чим ланцюжок залишився на шиї ОСОБА_8 , а підвіска впала на землю. Від вказаних дій ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_8 не втримала рівновагу та з висоти власного зросту впала на землю.

Далі, ОСОБА_10 , намагаючись довести свій злочинний умисел до кінця, став шукати підвіску у траві, однак знайти її не зміг. Після цього ОСОБА_10 зник з місця вчинення злочину у напрямку вулиці Трамвайної у місті Дніпрі.

Таким чином, ОСОБА_10 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 9171,43 гривень.

В апеляції:
- обвинувачений просить вирок скасувати та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що свою вину у вчинено злочині він визнав повністю, щиро розкаявся та надав покази щодо обставин події.
Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги наявність позитивної характеристики за місцем проживання, під час досудового розгляду встановлено, що матеріальна шкода потерпілій фактично не завдана та ним було сплачено ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 5 000 гривень в якості компенсації завданої шкоди. Потерпіла претензій до нього не має, що про подала заяву, яка не було долучена до матеріалів провадження.
Крім того просить врахувати, що на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом ІІ групи та потребує допомоги, а також цивільна дружина.
Вказує, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак не відбутого терміну не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, працює неофіційно.
Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.
Обвинувачений ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи він нього на адресу апеляційного суду не надходило, а тому, враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 , що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 401 КПК України.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно необхідності призначення йому більш м`якого покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував, що ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі і грабежів, тричі із застосуванням вимог ст. 71 КК України, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнав повне визнання обвинуваченим своє вини та щире каяття обвинуваченим у вчиненому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів, вважає, що покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції в межах мінімальної санкції санкції інкримінованого злочину, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Посилання обвинуваченого в апеляції на визнання своєї вини, щире каяття, а також факт відсутності претензій з боку потерпілої, були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку поряд з іншим обставинами, та в даному випадку не можуть бути достатньо переконливою підставою для пом`якшення покарання.

З огляду на викладене, а також враховуючи обставини скоєння обвинуваченим злочину та його наслідки, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. ст. 75, 69 КПК, колегія суддів, не вбачає.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції та пом`якшення покарання, з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є законним, справедливим з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,раїни, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 ,обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3