Справа № 591/995/20
Провадження № 1-кс/591/2486/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що слідчим управлінням проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000027, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. 09.09.2020 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у квартирі за місцем мешкання ОСОБА_4 , у ході якого виявлено та вилучено документи. Оскільки вилучені документи є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти на них арешт з метою збереження, а також з - з метою забезпечення у майбутньому конфіскації майна.

В судове засідання слідчий та володільці майна не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи, слідчий надіслав заяву про можливість розгляду клопотання без його участі. Неприбуття інших власників та володільців майна згідно ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з цим та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, у тому числі ті, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні до ЄРДР № 0000027, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Водночас, додані до клопотання матеріали не містять жодних доказів того, що виявлені та вилучені документи (матеріали ЖЄО № 9442 від 10.12.2019 року, адміністративні матеріали складені складенні за ст. 160 КУпАП відносно ОСОБА_5 , пояснення в кількості 3(три) штук, протокол допиту свідка ОСОБА_6 , рапорта відносно контрольованої перевірки ОСОБА_7 з підписами та в незаповненому стані (3) штуки, два рапорти відносно іншої особи з підписами та в не заповненому стані. (2 ) штуки , матеріали ЖЄО № 40192, постанова ГАБ № 020087 ВІД 21.05.2020, запит від Сумського слідчого ізолятору) містять відомості, що мають значення для кримінального провадження, і що вони можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду.

За таких обставин, з огляду на положення ст.98, п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, відсутні підстави для накладення на них арешту з метою збереження.

Крім того, немає підстав для накладення арешту на документи з метою забезпечення майбутньої конфіскації, оскільки: по-перше, вказані документи ніякої цінності не представляють; по-друге, згідно п.3 ч.2 та ч.5 ст.170 КПК передбачено накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Водночас, слідчим до клопотання не додано відомостей про те, що власникам вказаних документів оголошено про підозру за статтею КК, яка передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на документи, вилучені 09.09.2020 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: в АДРЕСА_1 , а саме:

1. Матеріали ЖЄО № 9442 від 10.12.2019 року

2. Адміністративні матеріали складені складенні за ст. 160 КУпАП відносно ОСОБА_5 .

3. Пояснення в кількості 3(три) штук

4. Протокол допиту свідка ОСОБА_6 .

5. Рапорта відносно контрольованої перевірки ОСОБА_7 з підписами та в незаповненому стані (3) штуки

6. Два рапорти відносно іншої особи з підписами та в не заповненому стані. (2 ) штуки

7. Матеріали ЖЄО № 40192

8. Постанова ГАБ № 020087 ВІД 21.05.2020.

9. Запит від Сумського слідчого ізолятору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1