Справа № 464/5609/20
пр.№ 1-кс/464/1675/20
У Х В А Л А
про скасування рішення слідчого

19 жовтня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Сихівського районного суду м. Львова скаргу на постанову про закриття кримінального провадження від 25.09.2020 за № 0000467 від 12.03.2020, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 25.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0000467, внесеного до ЄРДР 12.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Скарга обгрунтована наступним.

25.09.2020 слідчим СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000467 від 12.03.2020 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, яку вона отримала 30.09.2020.

Вказана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки її прийнято без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження. Вважає, що допит її неповнолітньої дочки у кримінальному провадженні було проведено з порушенням ст. 226 КПК України, так як її як маму не було залучено до процесуальної дії. Крім того, стверджує, що, під час досудового розслідування не було надано оцінку її показам, як свідка, та зазначені нею факти не перевірено у процесуальний спосіб. Одночасно, не проведені слідчі дії на встановлення чи спростування вчинення розпусних дій ОСОБА_6 щодо неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні скаржник та її представник підтримали подану скаргу, просили її задовольнити.

Скаржник, вважає, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, на його переконання, проведено неповно, необ`єктивно, упереджено та однобічно. Беручи до уваги, що покази її малолітньої дитини ставилися в обґрунтування кінцевого рішення у кримінальному провадженні, стверджує, що його було проведено всупереч вимогам норм КПК України, оскільки вона є законним представником своєї дитини, а участі у її допиті не брала. Залучення інших осіб до слідчих дій з участю її малолітньої дитини без повідомлення її як законного представника, не можуть розцінюватися як допустимі докази у кримінальному провадженні.

Заслухавши скаржника, його представника, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000467 від 12.03.2020, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Встановлено, що 12.03.2020 СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 24.02.2020 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення №0000467 за фактом вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.156 КК України, згідно поданої ОСОБА_3 заяви від 27.01.2020 № 4786.

24.09.2020 постановою оперуповноваженого СКП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області про залучення законного представника, для допиту малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було залучено законного представника начальника служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації ОСОБА_8 .

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, оскільки слідчим не було встановлено жодного випадку вчинення розпусних дій останнім щодо своєї малолітної дочки ОСОБА_7 , що і стало підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

З таким висновком слідчого СВ В.Медвідь при прийнятті оскаржуваної постанови слідчий суддя не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Постанова про закриття кримінального провадження є одним із можливих підсумкових процесуальних рішень, що приймаються компетентною особою за результатом проведеного досудового розслідування, зокрема після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи (установи), яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Виходячи з викладеного, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, який зобов`язаний перевіряти законність прийнятої слідчим постанови. А тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1, ч.2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження; доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

З огляду на статтю 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Беручи до уваги вищевказані вимоги кримінального закону, слідчий не навів доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які стали підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 156 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи або вчинені членами сім`ї чи близькими родичами, особою, на яку покладено обов`язки щодо виховання потерпілого або піклування про нього.

З об`єктивної сторони злочин виражається у вчиненні розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення неповнолітніх. Розпусні дії можуть бути як фізичними, так і інтелектуальними.

З цього слідує, що доведеню чи спростуванню підлягають обставини вчинення розпусних дій щодо малолітньої.

При прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчий зіслався на покази малолітнього свідка ОСОБА_7 , отримані з участю законного представника начальника служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації ОСОБА_8 , залученої на підставі постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 226 КПК України допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря.

Частинами 2, 4 ст. 44 КПК України передбачено, що як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний. У разі якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, за рішенням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду такий законний представник замінюється іншим з числа осіб, зазначених у частині другій цієї статті.

Аналогічні положення закріплені ст. 227 КПК України, зокрема, що у виняткових випадках, коли участь законного представника може завдати шкоди інтересам малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого, слідчий, прокурор за клопотанням малолітнього або неповнолітнього чи з власної ініціативи має право обмежити участь законного представника у виконанні окремих слідчих (розшукових) дій або усунути його від участі у кримінальному провадженні та залучити замість нього іншого законного представника.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, ж що у відповідності до ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.

Слідчим суддею встановлено, що допит малолітньої ОСОБА_7 проведено з участю начальника служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації ОСОБА_8 , залученої як законного представника. При цьому, слідчим, в межах кримінального провадження не приймалося рішення про обмеження участі законного представника, зокрема матері, у виконанні окремих слідчих (розшукових) дій або усунення їх від участі у кримінальному провадженні. В матеріалах досудового розслідування відсутні докази про те, що законний представник ОСОБА_3 відсутня, чи її участь є обмежена, чи її усунуто від участі у процесуальних діях щодо її малолітньої дитини. Клопотань малолітнього свідка ОСОБА_7 про усунення її матері від процесуальних дій в матеріалах кримінального провадження також не має.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Беручи до уваги, що допит малолітнього свідка ОСОБА_7 було проведено без повідомлення законного представника ОСОБА_3 , тобто з порушенням положень КПК України, якими регулюються питання щодо допиту малолітньої особи, слідчий суддя вважає, що докази отримані внаслідок такої слідчої дії є недопустимими.

Окрім цього, відсутні також докази, які б свідчили про повноту проведення досудового розслідування, оскільки в межах вказаного кримінального провадження не дано правову оцінку показам свідка ОСОБА_3 , не встановлено, чи були вчинені розпусні дії щодо ОСОБА_7 , оскільки будь-які судові експертизи за даного приводу не призначалися та не проводилися. Одночасно, слідчий прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на підставі показів останнього, його матері, та малолітнього свідка, допит якого проведено з порушенням вимог КПК України.

Однак, слідчим не надано оцінки щодо самої події кримінального правопорушення, оскільки рішення з даного приводу останнім не приймалося.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанова про закриття кримінального провадження від 25.09.2020 винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання доказів відсутності події кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КК України або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, та підлягає скасуванню.

Одночасно, у відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З огляду статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається із копії конверту, що долучений до скарги, оригінал якого досліджено судом, заявник ОСОБА_3 отримала оскаржувану постанову 30.09.2020.

Згідно конверту про направлення скарги до Сихівського районного суду м. Львова, встановлено, що скаргу на постанову про закриття кримінального провадження подано 09.10.2020, тобто в межах строків на оскарження рішення слідчого у кримінальному провадженні.

Інших доказів, про отримання постанови заявником слідчим не надано.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст.2, 22, 44, 84, 91, 93, 94, 220, 224,227, 283, 284, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 25.09.2020 про закриття кримінального провадження № 0000467, внесеного до ЄРДР 12.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Скерувати кримінальне провадження №0000467 від 12.03.2020 для відновлення та продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали скадено та проголошено 19.10.2020

Слідчий суддя ОСОБА_1