Справа № 485/969/20
Провадження №1-в/485/78/20
Ухвала
іменем України

19 серпня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м.Снігурівка Миколаївської області у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника виправної колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

29 липня 2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому він просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково за наявності пільги.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просить його задоволити, вважає що зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник установи виконання покарань характеризував поведінку засудженого як позитивно спрямована, клопотання підтримує.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечила, в задоволенні такого просить відмовити. Звернула увагу суду, що поведінка засудженого покращилась, перед зверненням до суду з даним клопотанням.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов наступного.

ОСОБА_3 з 22 липня 2019 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 04 травня 2018 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок строку 20 листопада 2017 року, кінець строку 20 листопада 2020 року.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Таким чином, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є необхідними дві умови: відбуття певної частини строку покарання та доведеність виправлення засудженого сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Судом встановлено, що відбутий строк покарання засудженим, станом на 19 серпня 2020 року, складає 02 роки 08 місяців 30 днів, невідбутий - 03 місяці 01 день, що є більше, ніж 2/3 строку покарання.

Згідно матеріалів особової справи засуджений з 22.11.2017 року утримувався в установі виконання покарань (№21) міста Одеси. Під час утримання характеризувався негативно. За допущені порушення режиму утримання два рази притягався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Допущені порушення виражалися у порушенні режиму утримання, а саме: "зберігання заборонених предметів" Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 10.07.2018 року динаміка поведінки засудженого змінилася в позитивну сторону. За час відбування покарання в державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)" засуджений зарекомендував себе з позитивного боку. На виробництві установи не працевлаштований, працює прибиральником у відділенні СПС, виконує разові доручення по благоустрою відділення та установи. За сумлінне ставлення до праці отримав два заохочення правами начальника установи. Допускав порушення режиму відбування покарання, яке виражалось в зберіганні заборонених предметів для використання засудженим, за що одного разу притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться повно та чесно. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Постійно залучається до виконання робіт із благоустрою установи та відділення. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Духовне відродження", читає періодичні видання, намагається підвищувати свій загальноосвітній рівень знань та самоосвіти. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.
10.02.2020 року за порушення режиму утримання, а саме: "зберігання мутної рідини в стадії бродіння" до судженого застосовано стягнення у вигляді догани, стягнення знято.

22.04.2019 року, 06.07.2020 року та 10.08.2020 року до засудженого застосовувалось заохочення, за сумлінне ставлення до праці..

За час перебування в місцях позбавлення волі, засуджений перебуває на профілактичному обліку "як відчужений від загальної маси засуджених".

Крім того, на засіданні комісії розглядалося питання про зміну умов тримання та 26.11.2018 засудженому було відмовлено, як такому що не став на шлях виправлення, 05.08.2019 розглядалося питання про заміну не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням та було відмовлено як такому, що не пройшов курсу лікування, також 28.11.2019 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З матеріалів особової справи не вбачається, що за час відбування покарання поведінка засудженого є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки. Крім того, засуджений раніше судимий за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочину, відбував покарання повністю, та в період не погашеної судимості знову вчинив новий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та високий рівень криміногенної зараженості.
Наявність заохочень, з урахуванням дат накладення, та відсутність непогашених стягнень, з огляду на особу засудженого, свідчить про те, що він лише стає на шлях виправлення.

Враховуючи наведене, зважаючи на характер вчиненого засудженим злочину, попередні судимості, реально відбутий термін покарання, поведінку засудженого під час відбування покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_3 за час відбування покарання став на шлях виправлення, зміни у особистості засудженого є достатньо позитивними і він повністю готовий до самокерованої правослухняної поведінки, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України суд,

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1