МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №370/3329/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2020 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області

клопотання ОСОБА_3 про відвід складу суду,
в с т а н о в и в:

у провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває справа №370/3329/18 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.122, ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2018 року головуючим суддею обрано суддю ОСОБА_4

08.07.2020 року до суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , посилаючись на те, що потерпілою у справі є ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою ОСОБА_6 , яка раніше працювала суддею Макарівського районного суду Київської області та займала адміністративну посаду голови цього суду.

ОСОБА_3 вважає, що враховуючи попередню роботу ОСОБА_6 , судді Макарівського районного суду Київської області певним чином спілкуються з нею. У зв`язку з чим у заявника виникають певні сумніви щодо неупередженості при розгляді даного кримінального провадження з боку суддів Макарівського районного суду Київської області, зокрема судді ОСОБА_4 .

Належним чином повідомленні сторони до суду не з?явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд заяви за їх відсутності не надали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.
При розгляді заяви про відвід суд керується вимогами ст.ст.75, 76 КПК України, які містять вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Згідно вимог ст.129 Конституції України, однією з засад здійснення правосуддя є незалежність судді. Вказаний базисний принцип здійснення правосуддя знаходить свій подальший розвиток у галузевому законодавстві, зокрема в ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої суди, здійснюючи правосуддя, є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Приписами ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про підстави відводу, не можуть свідчити про наявність неупередженості судді ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження, оскільки суддя при здійсненні своєї професійної діяльності є незалежними від будь-якого впливу з боку учасників процесу. Вказана незалежність є не особистим привілеєм фізичної особи, яка добровільно вступає на високу посаду судді, а необхідним засобом забезпечення відправлення правосуддя та знаходить своє вираження як на рівні організаційних засад побудови системи судової влади, так і на рівні процесуального забезпечення втілення в життя норм матеріального права як кримінального, так і інших галузей права.

Суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_3 будь-яких обґрунтованих обставин, за яких, суддя ОСОБА_4 не може проводити розгляд кримінального провадження не наведено, а вказані ним обставини не дають підстав для розумного сумніву в будь-якій упередженості та зацікавленості складу суду у вирішенні справи.
Крім того обвинувачений ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_4 вже неодноразово заявляв відвід вказаному судді, в задоволенні яких було відмовлено, що може свідчити про ознаки зловживанням правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.
Таким чином, заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.75,76, 80, 81 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя