№ 204/8730/20
№ 1-в/204/32/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 рокуКрасногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника засудженого адвоката ОСОБА_4
представника установи ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-
встановив:

Засудженим ОСОБА_6 до суду подано клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. В обґрунтування клопотання, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, вважає що відпали обґрунтовані підстави для подальшого відбування ним покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а тому просить замінити покарання у вигляді довічного позбавлення волі на більш м`який вид покарання.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.
Представника установи пояснив суду, що ОСОБА_6 , відбуває покарання у ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1». 15.12.2020 року прибув до ДУ «Дніпровська УВП № 4», на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09.11.2020 року, для участі у розгляді апеляційної скарги. За час перебування у ДУ «ДУВП № 4» зарекомендував себе посередньо. З приводу клопотання засудженого поклався на розсуд суду.
Вислухавши думку сторін, ознайомившись із матеріалами особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Вироком судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 26.12.1996 року, ОСОБА_6 , було засуджено за ст.ст. 93 п.п. «е», «ж», 206 ч.2, 19 ч.4, 117 ч.3, 19 ч.4, 118 ч.2, 19 ч.4, 206 ч.2, 208, 108 ч.1, 19 ч.4, 42 КК України, до виключної міри покарання смертної кари розстрілу.
Відповідно до ухвали Верховного суду України від 25.03.1997 року, вирок судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 26.12.1996 року залишено без змін.
Відповідно до ухвали судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 18 серпня 2000 року, призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді смертної кари - розстрілу, замінено на довічне позбавлення волі у тюрмі суворого режиму.
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2002 року, встановлено, що строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 слід відраховувати з моменту фактичного затримання, а саме з 20 серпня 1994 року.
Вирок суду набрав законної сили 25 березня 1997 року.
Відповідно до положень ст.ст.81, 82 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Дані правові норми містять посилання на строковий критерій визначення підстав для їх застосування.
Статтею 51 КК України, встановлений вичерпний перелік видів покарань, з яких є покарання у виді позбавлення волі на певний строк (п. 11 ч. 1ст. 51 КК України) і довічне позбавлення волі (п. 12 ч. 1ст. 51 КК України), тобто позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є різними видами покарань.
Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року (справа №5-16кс11), яка є обов`язковою для всіх судів, покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі діючим законодавством України не передбачена.
Відповідно до пунктів 2-5 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань. Право клопотати про помилування має в тому числі особа, яка засуджена судом України і відбуває покарання в Україні. Клопотання про помилування може бути подано після набрання вироком законної сили, а у разі оскарження вироку в касаційному порядку - після прийняття рішення відповідним судом. У випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин.
Отже, чинним законодавством передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд вважає, що чинне законодавство України щодо можливості здійснення шляхом помилування заміни засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років відповідає вимогам вказаної Конвенції і практиці Європейського Суду з прав людини.
Розглядаючи клопотання засудженого, суд прийшов до висновку, що заміна призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не передбачена і можлива виключно у порядку ч. 2 ст. 87 КК України, що виходить за межі повноважень суду.
Крім того, суд звертає увагу, що аналогічне клопотання засудженого ОСОБА_6 , вже було предметом судового розгляду, на підставі якого Вінницьким міським судом Вінницької області 05.09.2019 року було винесено ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, було відмовлено. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19.11.2019 року, ухвалу суду першої інстанції було залишено без змін. Зазначені ухвали суду набрали законної сили, а тому на підставі ч.1 ст.533 КПК України є обов`язковими для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків. На теперішній час в України існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років, а тому клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.81,82, 87 КК України, ст.ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України суд,

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1