справа № 165/2306/20
провадження №1-кп/165/451/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 грудня 2020 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, суд-
Обвинувачений ОСОБА_4 , 07 травня 2020 року приблизно о 23 год.20 хв. в м. Нововолинську, керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого, на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_6 , під час руху по автодорозі Р-15, сполученням «Ковель-Жовква» а саме по вулиці Луцькій у напрямку з м.Володимир-Волинський у м.Львів, до перехрестя вулиці Луцька та вулиці Панасівська і маючи намір рухатися прямо, до карантинного контрольно-пропускного пункту Національної поліції України, що знаходився за адресою: м. Нововолинськ, вул. Панасівська 57 та під час руху, порушуючи встановлені Правила дорожнього руху України, а саме: п.2.3(б), згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.1, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.2, згідно якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.12.4, у відповідності до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.; п.12.9(б), згідно якого водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил, не переконався, що рух керованого ним автомобіля буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибравши безпечну та перевищивши максимально дозволену швидкість руху керованого ним автомобіля, не виконавши вимоги дорожніх знаків 3.29 ПДР України «Обмеження максимальної швидкості» із зазначенням швидкості «70», «50» «30» та 3.41 ПДР України «Контроль», які стояли перед КПП по його смузі руху, у відповідності до яких ОСОБА_4 , повинен був знизити швидкість та зупинитись перед знаком «Контроль», допустив зіткнення передньою частиною автомобіля із нерухомим об`єктом бетонним блоком, що стояв поперечно смуги руху, по якій рухався ОСОБА_4 .
Після первинного зіткнення із бетонним блоком, автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відкинуло на зустрічну смугу руху, на якій стояв аналогічний бетонний блок поперечно смуги руху, із яким відбулось вторинне зіткнення, внаслідок чого пасажир ОСОБА_6 вилетів з салону автомобіля на проїзджу частину та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого множинного перелому кісток тазу з порушенням тазового кільця, з пошкодженням уретри, ускладнений позачеревинною гематомою справа, обширної рани правого стегна та сідниці з пошкодженням сідничних м?язів, відкритого відламкового перелому правого стегна зі зміщенням, котрі, згідно висновку судово-медичної експертизи № 104 від 11.06.2020, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя як в момент спричинення, так і в подальшому їх протіканні; забиття поперекової ділянки справа у вигляді множинних саден та підшкірних гематом, перелому поперечних паростків L-4 та L-5, забиття нирок, котрі згідно цього ж висновку експертизи, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров?я; після травматичної невропатії правого малогомілкового нерва, що, згідно цього ж висновку експертизи, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується визнав повністю та показав, що 07 травня 2020 року, знаходячись у селі Красностав Володимир-Волинського району Волинської області, приблизно в період часу між 20 год. та 21 год., взяв у свого дядька ОСОБА_7 належний йому автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і поїхав ним в центр села Красностав, де його очікував колега ОСОБА_8 , якого, на прохання останнього, він мав завезти до міста Нововолинська у особистих справах. Обвинувачений показав, що при в?їзді в місто Нововолинськ, допустив зіткнення з бетонним блоком. Не заперечив, що порушив ПДР України, оскільки недотримався швидкісного режиму в умовах недостатньої видимості, а також відволікався від керування транспортним засобом, так як спілкувався з пасажиром ОСОБА_9 , що сидів в салоні автомобіля на передньому пасажирському кріслі. В останній момент перед зіткненням, зауважив бетонний блок і машина, якою він керував, зупинилася, але двигун продовжував працювати. Побачив, що зі сторони пасажира відсутні двері та в салоні автомобіля немає потерпілого. Він, ОСОБА_4 , вийшов з машини, підбіг до потерпілого і побачив, що останній отримав тілесні ушкодження. Невдовзі приїхала поліція та медики, які окремими каретами швидкої допомоги транспортували ОСОБА_6 та його, ОСОБА_4 , до Нововолинської ЦМЛ. У вчиненому щиро кається, шкодує, що така подія сталася, зазначає, що з самого початку лікування та по даний час надає фінансову підтримку потерпілому, запевняє суд, що продовжить надавати таку допомогу ОСОБА_10 на реабілітацію. Просить не позбавляти його волі, надавши можливість в подальшому підтримувати потерпілого, як матеріально так і морально. Цивільний позов прокурора, поданий в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення, просить залишити без розгляду у зв`язку з необгрунтуванням прокурором наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», що суперечить вимогам ч.3 ст.128 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що через отриману 07.05.2020 під час ДТП травму, не може бути присутнім у судовому засіданні. Просить судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, проводити без його участі. Зазначає, що ОСОБА_4 в повній мірі компенсував йому витрати на лікування та реабілітацію, продовжує відшкодовувати завдану шкоду, надає необхідну допомогу в лікуванні, що на думку потерпілого, суттєво впливає на міру покарання. Жодних претензій ні матеріального ні морального характеру до ОСОБА_4 , немає. Просить обрати обвинуваченому мінімальну міру покарання без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням мінімального іспитового строку.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду, не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів у провадженні, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.
Суд визнає ОСОБА_4 винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження і такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень, та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_11 , який отримав внаслідок ДТП тяжкі тілесні ушкодження.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість та обставини вчиненого злочину, форму вини,особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, є молодим, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи наведене, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин з необережності, до ДТП і по даний час перебуває в дружніх, приязних стосунках з потерпілим ОСОБА_6 враховуючи думку потерпілого, висловлену у письмовій заяві від 23.12.2020, і його переконливе, мотивоване прохання обрати ОСОБА_4 покарання без ізоляції від суспільства, оскільки він продовжує допомагати потерпілому, суд, призначаючи покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з встановленням йому іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При цьому суд, враховуючи обставини провадження, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Суд приймає до уваги заперечення обвинуваченого та його захисника щодо необгрунтування прокурором наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та невиконання вимог ч.3 ст.128 КПК України і залишає цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення, без розгляду, не позбавляючи права заінтересованих осіб чи уповноважених представників пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати у провадженні за проведення експертизи, вартість якої становить 1307,60 грн.
Суд приймає рішення в частині забезпечення провадження і скасовує арешт накладений ухвалою слідчого судді від 13.05.2020 на транспортний засіб автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не є власністю обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370,371, 373,374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок перебігу іспитового строку рахувати ОСОБА_4 з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення, залишити без розгляду з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України.
Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 1307,60 грн. (одну тисячу триста сім гривень, 60 копійок) судових витрат за проведення судової експертизи у провадженні.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 13.05.2020 на транспортний засіб автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речовий доказ - автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області - передати володільцю ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий підпис ОСОБА_12 -Піжук