Справа №359/6005/20
Провадження №1-в/359/250/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2020 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації подання заступника начальника Бориспільський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Димитрове Устинівського району Кіровоградської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в :
Заступник начальника Бориспільський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 04.08.2020 року звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про можливість звільнення від призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2018 року покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень засудженої ОСОБА_5 у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовує тим, що 06.04.2018 року Вишгородським районним судом Київської області ОСОБА_5 засуджена за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

На адресу місця проживання 03.07.2018 року направлено повідомлення для явки засудженої до відділу та пред`явлення документу про сплату штрафу. Однак, ОСОБА_5 не з`явилась.

За місцем реєстрації, до Головурівської сільської ради надіслано запит для з`ясування факту проживання. З відповіді вбачається, що ОСОБА_5 дійсно зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає.

Фахівцем відділу з питань пробації були здійснені візити за місцем проживання засудженої, виклики залишені в дверях квартири. Але остання до відділу не з`явилась.

До Бориспільського міськрайонного суду неодноразово направлялись подання (вих. № 32/217-19 від 02.08.2018 року; 32/38 від 28.12.2018 року) стосовно ОСОБА_5 для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі, на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України. В задоволенні подань відмовлено, ухвали від 04.09.2018 рок, 08.02.2019 року.

До Бориспільського ВП ГУ НП в Київськім області направлено запит для перевірки засудженої за місцем проживання та зобов`язання її з`явитись до відділу. В рапорті ДОП зазначено, що під час перевірки двері квартири ніхто не відчинив. Сусіди повідомили, що в даній квартирі проживає громадянка 40-50 років, ОСОБА_5 їм не відома.

Також, уповноваженим органом з питань пробації проводились розшукові заходи по встановленню місця перебування засудженої.

В ході проведення заходів, місце перебування ОСОБА_5 не встановлено.

До Вишгородського районного суду направлено подання (вих. №32/4/2793-19 від 02.07.2019 р.) стосовно ОСОБА_5 для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі, на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України. В задоволенні подання відмовлено, ухвала від 08.07.2019 року.
Працівниками Бориспільського МРВ здійснено виїзд до Бориспільського району, с. Кийлів за місцем реєстрації засудженої. В ході спілкування з братом чоловіка засудженої останній повідомив, що за даною адресою вона не проживає, проживає в м. Борисполі, але точної адреси ніхто не знає.

До адміністративної відповідальності не притягувалась.

Нових кримінальних правопорушень не скоїла.

15.04.2020 року до Бориспільського міськрайонного сулу було направлено подання для вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. В задоволені подання судом відмовлено так як клопотання надійшло до суду 15.04.2020 року, а вирок набрав законної сили 08.05.2018 року. Тобто з дня набрання законної сили до моменту звернення з клопотанням не пройшло два роки, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Станом на 03.08.2020 року вирок стосовно ОСОБА_5 не виконано, а тому заступник начальника Бориспільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним поданням.

В судове засідання прокурор та представник Бориспільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області та засуджений не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома.

До початку розгляду справи, через канцелярію суду, прокурор та представник Бориспільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення подання.

До початку розгляду справи, через канцелярію суду засуджена надала заяву про розгляд подання у її відсутність, подання підтримує та просить задовольнити.

Неявка прокурора, представника Бориспільського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області та засудженого не перешкоджає розгляду подання.

Суд, дослідивши особову справу засудженої № 01/2018, прийшов до висновку про необхідність задоволення подання з наступних підстав.

Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень

Вищевказаний вирок суду набрав законної сили 08.05.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджена ОСОБА_4 до звернення заступника начальника Бориспільський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 до суду з вищевказаним поданням, штраф призначений вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2018 року, не сплатила.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд приходить до наступного.

Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу.

Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що не відбування покарання у виді штрафу та ухилення від відбування покарання у виді штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що засуджена ухилялася від сплати штрафу, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що засуджена за період з 08.05.2018 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчились.

Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

В той же час суд зазначає, що редакція ч. 3 ст. 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, дійшовши висновку про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведені висновки суду обґрунтовані також правовою позицією ВСУ висловленою в постанові від 24 грудня 2015 року 5-324кс15 винесеної за результатом неоднакового застосування положень ст. 80 КК України в якій дійшов висновку про те, що вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що термін виконання вироку Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2018 року сплив, а обставин, які б свідчили про ухилення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлено.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, про можливість та доцільність звільнення засудженої від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 80 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 26, 27 КВК України, -

у х в а л и в:
Подання начальника Бориспільський міськрайонний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2018 року покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.
Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.
Копію ухвали вручити учасникам провадження.
Суддя: ОСОБА_1