УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/12928/20

Провадження №: 1-кс/755/4087/20

"10" вересня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004901 від 31 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004901 від 31.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, підробивши довіреність направо розпорядження нерухомим майном від імені ОСОБА_5 , шляхом обману заволоділи належним останньому нерухомим майном, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 .

Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що на початку серпня 2020 року він познайомився з невідомим чоловіком, який запропонував йому роботу з налаштування системи відео нагляду в готелі в м.Жовті Води, Дніпропетровської області. При цьому зазначений чоловік прийшов до нього за місцем мешкання сам, та повідомив, що йому порадили ОСОБА_5 як фахівця у вказаній галузі. Так, кілька днів ОСОБА_5 спілкувався з вказаним чоловіком, та періодично вони відвідували різні кафе та ресторани, де вживали алкогольні напої. 10 серпня 2020 року біля 05 години 00 хвилин ОСОБА_5 , спільно з невстановленим чоловіком, який представився ОСОБА_6 , на автомобілі, що належить останньому виїхали до м.Кременчук. Після приїзду в м.Кременчук біля 1 дня ОСОБА_5 поживав у найманій квартирі, після чого невстановлений чоловік, який представився ОСОБА_6 , повідомив, що місце проведення робіт знаходиться у м. Жовті Води, куди їм потрібно переїхати, але він на даний час поїхати не може, тому його відвезе туди його знайомий. Після чого ОСОБА_6 , познайомив його з іншим чоловіком на ім.я ОСОБА_7 , який завіз його не невідомого населеного пункту, де залишив тимчасово проживати у чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , при цьому сумка з особистими речами, ключами від квартири в м.Києві та документами, що належить ОСОБА_5 , залишилась у чоловіка на ім`я ОСОБА_7 . У житловому будинку чоловіка на ім.я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 поживав біля тижня, після чого в нічний час 15.08.2020 року за ним приїхав невідомий чоловік на ім.я ОСОБА_7 на автомобілі, забрав його звідти, після чого відвізши його певну відстань від вказаного населеного пункту залишив його самого в нічний час на трасі. ОСОБА_5 звернувся до поліції, після чого різними видами транспорту 19.08.2020 року дістався до м.Києва. Зважаючи, що у нього були відсутні документи та ключі від квартири, до квартири за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 він зміг потрапити тільки через кілька днів, та виявив, що за час його відсутності в м.Києві в період часу з 10.08.2020 року до 19.08.2020 року в кватиру проникли сторонні особи, так як всі речі були розкидані, та з квартири зникли документи про право власності на належне йому майно, а саме на квартири за адресами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , та земельною ділянкою за адресою Київська область, «Облаагропром», садове товариство масиву садівничих товариств «Ялинка», АДРЕСА_3 .

Крім того в ході слідства встановлено, що 13.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було посвідчено три довіреності від імені ОСОБА_5 на ОСОБА_10 , згідно якої останній уповноважив ОСОБА_10 бути його представником під час укладення договорів з відчуження нерухомого майна.

В момент видачі довіреності, а саме 13.08.2020 року ОСОБА_5 не перебував в місті Києві, а всі особисті документи, включаючи з паспортом знаходились у невстановлених осіб. Будь-яких документів не підписував, та офіс приватного нотаріуса ОСОБА_9 не відвідував.

В подальшому, а саме 19.08.2020 року ОСОБА_10 , діючи як представник ОСОБА_5 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , уклала договори купівлі- продажу нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 , а саме: договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_10 (діючи як представник ОСОБА_5 ) продала, а ОСОБА_12 придбала вказану квартиру; договір купівлі-продажу земельної ділянки прощею 0,0560 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , згідно якого ОСОБА_10 (діючи як представник ОСОБА_5 ) продала, а ОСОБА_12 придбала вказану квартиру; договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого ОСОБА_10 (діючи як представник ОСОБА_5 ) продала, а ОСОБА_13 придбала вказану квартиру.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 , повідомив, що він не мав наміру продавати належне йому нерухоме майно, будь яких довіреностей на право розпорядження його нерухомим майном не підписував, в момент підписання довіреності проти його волі утримувався в невідомому йому населеному пункті в Дніпропетровській області. Особисті документи, а також ключі він належної йому квартири за місцем його проживання, залишились у невідомих йому осіб, які в подальшому проникли до його квартири та викрали звідти всі правовстановлюючі документи на належне йому нерухоме майно. Разом з тим вказані особи, 28.08.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Краківська невстановлені особи з застосуванням фізинчої сили посадили громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до автомобіля марки Фольцваген Пасат ДНЗ НОМЕР_1 та поїхали в невідомому напрямку тим самим незаконно позбавили волі вищевказаного громадянина. За вчинення вказаного злочину було затримано ОСОБА_14 , який керував вказаним автомобілем. Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесено до ЄРДР №0004880 від 28.09.2020 року за ч. 2 ст. 146 КК України. Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що водій автомобіля, як встановлено ОСОБА_14 , після його як його силою посадили до вказаного автомобіля, повідомив, що він діє за вказівкою «Сергія», та має відвезти ОСОБА_5 до м.Кременчук, Полтавської області. Вказане свідчить про спільність дій зазначених осіб, а також спроби приховати вчинений злочин.

Таким чином, об`єкти нерухомого майна, а саме квартири за адресами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3 вибули з власності законного власника, а саме ОСОБА_5 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України

Таким чином існують достатні підстави вважати, що об`єкти нерухомого майна, а саме квартири за адресами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , та земельна ділянка за адресою Київська область, « ІНФОРМАЦІЯ_2 », садове товариство масиву садівничих товариств « ІНФОРМАЦІЯ_3 », АДРЕСА_3 підпадають під критерії ст. 98 та ч. 1 ст. 170, п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 та ч. 3 ст. 170 KПK України та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення її збереження як речового доказу та недопущення подальшого відчуження (оскільки майно відповідає критеріям речового доказу), а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та забезпечення цивільного позову.

Дані об`єкти нерухомого майна визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні згідно постанови про визнання речових доказів від 01.09.2020 року.

Також ураховуючи, що зазначені об`єкти нерухомого майна підпадають під критерії ст. 98 та ст. 170 КПК України, та жодній особі у кримінальному провадженні про підозру не повідомлено, коло осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, не встановлено, у досудового слідства є підстави вважати для його арешту у порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК.

Позиція сторін

Слідчий групи слідчих старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити та накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ураховуючи норми ст.ст. 22, 26, 172 КПК України, щодо того, що неприбуття інших осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчим суддею визнано за можливе провести цей судовий розгляд за даної явки.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом, згідно постанови від 01.09.2020.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на

квартиру за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_12 ;

земельну ділянку прощею 0,0560 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212) яка, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_12 ;

квартиру за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належить ОСОБА_13 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя Оксана БІРСА