Ухвала
Іменем України
10 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 336/5755/16-к

провадження № 51-563 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції,на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК), та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 листопада 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційних скаргах, які є аналогічними за змістом, прокурор ставить вимогу про скасування вказаної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, прокурор у мотивувальній частині касаційної скарги, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.
До того ж, прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не наводить доводів такої позиції, а зазначаючи про неврахування судом доказів, що підтверджують вину ОСОБА_4 , не зазначає їх зміст.
Водночас, у касаційній скарзі прокурор вказує на порушення вимог статті 419 КПК судом апеляційної інстанції, при цьому не конкретизує, які саме порушення допущено цим судом та який вплив вони мали на постановлене судове рішення.

Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційні скарги прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2