Справа № 308/9623/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, угоду про визнання винуватості від 24.08.2020 року, укладену між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000909, відомості про яке внесені 28 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Костичани Новоселицького району Чернівецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою загальною освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 27 липня 2020 року, близько 21 години 30 хвилин, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою безперешкодного перетинання державного кордону України без обов`язкового медичного страхового полісу, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час паспортного контролю з метою безперешкодного пропуску через державний кордон України за відсутності обов`язкового медичного страхування пред`явив працівнику прикордонної служби паспорт громадянина Румунії з серійним номером НОМЕР_1 на його ім`я, в який поставив одну купюру номіналом 50 євро з серійним номером «РВ » (що станом на 27 липня 2020 року згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 1610 гривень) і надав його для перевірки інспектору прикордонної служби 2 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 прапорщику ОСОБА_6 , яка виконувала службові обов`язки «Перевірка документів-прибуття» на пункті пропуску «Чом (Тиса)», достовірно знаючи, що остання є службовою особою, яка виконує службові обов`язки в прикордонному наряді «Перевірка документів» та уповноважена на виявлення та запобігання правопорушень, пов`язаних з незаконним перетинанням державного кордону України.

ОСОБА_6 , виявивши у наданому для перевірки паспорті грошові кошти, повідомила ОСОБА_4 , що він вчиняє кримінальне правопорушення, однак, останній продовжував наполягати на отриманні нею запропонованих ним коштів.

Відмовившись від отримання вказаних грошових коштів, згідно з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_6 поінформувала про подію, що мала місце, старшого прикордонних нарядів в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто свого безпосереднього керівника, який, своєю чергою, повідомив про факт вчинення кримінального правопорушення працівників Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Крім того, того ж дня, близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою безперешкодного пропуску через державний кордон України, достовірно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_6 , інспектор прикордонного контролю 2 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 1 категорія (тип Б), яка перебувала в однострої прикордонника, на якому розміщені нарукавні знаки, нашивки, погони, є працівником правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділена повноваженнями з охорони державного кордону та здійснення прикордонного контролю, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, шляхом надання неправомірної вигоди, а саме грошових коштів однієї купюри номіналом 50 євро з серійним номером «РВ », здійснив вплив на ОСОБА_6 з метою позачергового пропуску через державний кордон України, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.

У такий спосіб ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

На підставі наведеного ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, тобто у впливі у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

У ході досудового розслідування даного кримінального провадження між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу розміром одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, у виді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 70 КК України сторони погодилися на призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу розміром одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді також зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучено заяву потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якої, вона надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 24 серпня 2020 року, укладену з підозрюваним ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, вказавши при цьому, що при укладенні угоди були враховані всі обставини, передбачені ст. 470 КПК України, та дотримані всі вимоги процесуального та матеріального права.

Захисник обвинуваченого просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що укладена угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 .

Обвинувачений (підозрюваний) ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена підозрюваним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 369 та санкцією ч. 1 ст. 343 КК України, та зврахуванням вимог ст. 70 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості, укладена між сторонами даного кримінального провадження, повністю відповідає встановленим кримінально-процесуальним законодавстом вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі, а саме, купюру номіналом 50 євро з серійним номером "РВ " слід конфіскувати в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 серпня 2020 року, укладену між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000909, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, та призначити йому затверджене угодою покарання:

- за ч. 1 ст. 369 КК України - у виді штрафу в розмірі одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

- за ч. 1 ст. 343 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі одна тисяча (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Речові докази по справі, а саме, купюру номіналом 50 євро з серійним номером "РВ " конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1