Провадження № 1-кс/344/4947/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Медікцентр Овсянецького» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови слідчого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001539 від 11.08.2016 року за ст. 356, ч. 3 ст. 357 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав викладені у скарзі вимоги та просив їх задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти доводів скарги заперечував, посилаючись на їх безпідставність, просив в задоволенні скарги відмовити, на адресу суду надано матеріали кримінального провадження №0001539.

Проаналізувавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0001539, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0001539, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - «ЄРДР») 11.08.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356, ч. 3 ст. 357 КК України.

Постановою слідчого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2020 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001539 від 11.08.2016 року за ст.356, ч. 3 ст. 357 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину (п.2 ч.1 ст.284 КПК України).

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Медікцентр Овсянецького» звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування постанови.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення.

Проте, за змістом мотивувальної частини постанови слідчий судя не вбачає достатнього обгрунтування для такого висновку.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий повинен конкретизувати в діях якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови від 30.04.2020 року про закриття кримінального провадження, слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України, зокрема, не допитано осіб, на незаконність дій яких вказував завник у заяві про кримінальне правопорушення.

Окрім того постанова містить технічні недоілки, оскільки в її назві зазначено «Постанова про перекваліфікацію у кримінальному провадженні», тоді, коли за змістом резолютивної чстни закрито кримінальне провадження.

При цьому, наявна у скаржника постанова за змістом своєї назви відріфзняється від постанови, яка міститься в матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що в постанові від 30.04.2020 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано в повній мірі спростування доводів скаржника, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження, слідчий суддя вважає, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Частиною 2 статті 301 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Зважаючи на наведене, вважаю необхідним задовольнити скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001539 від 11.08.2016 року за ст. 356, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.10.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1