Номер провадження: 11-сс/813/161/21
Номер справи місцевого суду: 509/6585/20 1-кс/509/1923/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.12.2020 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000301 від 04.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ з брелоком від автомобілю, 3 кофти чорного кольору фірми «CN-G» з артиклем 6005 розмір L, XL, XXL; 1 полімерний пакет «Нова Пошта» з накладною «СК5930611; 1 запакований полімерний пакет білого кольору на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_9 шуба- черная-100$ долг»; 1 запакований полімерний пакет білого кольору, на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_9 костюм-хаки 2200 грн.».
Після проведення всіх необхідних слідчих дій речові докази, а саме: 3 кофти чорного кольору фірми «CN-G» з артиклем 6005 розмір L, XL, XXL; 1 полімерний пакет «Нова Пошта» з накладною «СК5930611; 1 запакований полімерний пакет білого кольору, на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_9 шуба- черная-100$ долг»; 1 запакований полімерний пакет білого кольору, на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_10 -хаки 2200 грн.» передати на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.
Транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами передати на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортного засобу за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29-а.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що тимчасово вилучене в ході проведення обшуку 19.12.2020 майно, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з урахуванням критеріїв ст. 98 КПК України, є речовим доказом.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі представника власника майна ОСОБА_7 зазначив, що незгоден із оскаржуваною ухвалою з наступних підстав:
1) слідчим суддею не встановлено, що саме ОСОБА_6 причетна до кримінального правопорушення;
2) слідчий суддя не навів обґрунтування, що заборона користування автомобілем призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна; жодна особа не підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; автомобіль не може бути предметом відшкодування шкоди, нанесеної потерпілому у разі доведеності вини осіб, які здійснили крадіжку; арешт авто з поміщенням на спеціальний майданчик є неспіврозмірним обмеженням речових прав власника із завданням кримінального судочинства, є найбільш обтяжливим для його власника, яка не причетна до скоєння кримінального правопорушення.
Посилаючись на наведені доводи, представник власника майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на належний ОСОБА_6 автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині арешту автомобілю, зобов`язати слідчого негайно повернути ОСОБА_6 автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі з брелком від авто.
Прокурор ОСОБА_11 в судове засіданні суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату та час судового розгляду був поставлений до відома належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не в повній мірі дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.
Так, у клопотання слідчого зазначено, що 03.12.2020 до чергової частини Овідіопольського ВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_12 про те, що в період часу з 01.09.2020 по 12.11.2020 невстановлена особа таємно, шляхом вільного доступу, заволоділа товаром у вигляді жіночого огляду. Сума матеріального збитку встановлюється.
Зазначені відомості 03.12.2020 внесені до ЄРДР за №0000301 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до скоєння кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пересувається на автомобілі марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до інформації з бази «АРМОР», транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.12.2020 було проведено обшук транспортного засобу марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , під час обшуку салону та багажного відділення автомобіля виявлено та вилучено:
- 3 кофти чорного кольору фірми «CN-G» з артиклем 6005 розмір L, XL, XXL;
- 1 полімерний пакет «Нова Пошта» з накладною «СК5930611;
- 1 запакований полімерний пакет білого кольору на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_9 шуба- черная-100$ долг»;
- 1 запакований полімерний пакет білого кольору на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_10 -хаки 2200 грн.».
Постановою слідчого ОСОБА_8 від 21.12.2020 вилучене майно, а також транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього з брелком визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Окрім того, у клопотанні зазначено, що з метою забезпечення збереження речових доказів та для проведення повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин вказаного кримінального правопорушення необхідно накласти арешт.
Колегія суддів частково погоджується з такими твердженнями в частині накладення арешту на вилучене в автомобілі «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 майно, однак в частині накладення арешту на транспортний засіб та ключ від нього з подальшим поміщення транспортного засобу на арешт майданчик, вважає таке обтяження порушенням права власника майна в частині користування ним.

У клопотанні слідчого зазначено, що до скоєння кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_13 , а відповідно до інформації, отриманої з бази «АРМОР», транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому були виявлені та вилучені речі, які на думку слідчого мають значення у кримінальному провадженні, належить ОСОБА_6 , про яку в клопотанні слідчого, щодо можливої причетності останньої мови не йде, та їй також підозра не повідомлена.
При цьому, колегія суддів зважає також на те, що сам автомобіль не був знаряддям вчинення злочину, оскільки не використовувався для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК України.

Окрім того, згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Водночас, апеляційний суд зауважує на те, що досудове розслідування кримінального провадження ще не завершене, підозру про вчинення злочину нікому не повідомлено, всіх причетних осіб не встановлено, а зважаючи на те, що речі, які визнані речовими доками були відшукані у автомобілі, що належить ОСОБА_6 , у органу досудового розслідування можуть виникнути підстави для проведення слідчий дій із вилученим транспортним засобом (проведення експертних досліджень, слідчого експерименту тощо).
При цьому, апеляційний суд вважає, що досягнути цілей та завдань накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 можливо в найменш обтяжливий для власника спосіб з правом надання в користування такого транспортного засобу, зважаючи й також на те, що сам по собі автомобіль не є знаряддям, або об`єктом вчиненого злочину та його користування без права розпорядження ним, не вплине на всебічність, повноту та об`єктивність досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею не в повній мірі виконані вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, оскільки у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Апеляційний суд з огляду на зазначені обставини вважає, що слідчим суддею, приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, можливо було накласти арешт на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 не застосовуючи при цьому такий вид обтяження як позбавлення права керування транспортним засобом, зважаючи також на те, що власник автомобілю не заперечує факту надання свого автомобілю особі, яка, відповідно до клопотання слідчого, можливо причетна до вчиненого злочину.
Зважаючи на вище викладене у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 все ж таки має відношення до обставин справи та має бути досліджений під час проведення досудового розслідування, та вважає за можливим надати власнику право користування цим транспортним засобом без можливості розпорядження (відчуження) ним.
В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що у разі повернення транспортного засобу у користування, який зберігається на спеціальному майданчику затриманого транспорту, відповідно до п. 32 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 р. №1104: «Фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання».
З огляду на що, автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який утримується на спецмайданчику затриманого транспорту в м. Одесі по вул. Аеропортівська, 29-а підлягає безоплатному поверненню ОСОБА_6 у користування без права розпорядження.
При цьому, суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 169 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, тому його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.12.2020 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000301 від 04.12.2020 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 .
Накласти арешт на майно, а саме:
-транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ключ з брелком від автомобілю шляхом заборони розпорядження зазначеним транспортним засобом та ключем від нього;
-3 кофти чорного кольору фірми «CN-G» з артиклем 6005 розмір L, XL, XXL;
-1 полімерний пакет «Нова Пошта» з накладною «СК5930611;
-1 запакований полімерний пакет білого кольору на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_9 шуба- черная-100$ долг»;
-1 запакований полімерний пакет білого кольору, на якому мається назва «Darkmen» та папір з нотатком « ОСОБА_10 -хаки 2200 грн.».
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4