ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/2050/20
Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11- кп/819/1303/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115,
п.13 ч.2 ст.115 КК України
В И Р О К
іменем України

29 грудня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000750за апеляційною скаргою зі змінами прокурора на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерка Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.05.2020 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
засуджено:
за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі,
за п.13 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі.
На підставі до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.05.2020 року, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 21 вересня 2020 року.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 21 травня 2020 близько 03.20 години з метою вирішення тривалої конфліктної ситуації та з`ясування стосунків із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , де у приміщенні спальної кімнати квартири у них відбулась сварка, в ході якої на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_8 взяв з розташованого у кімнаті столу кухонний ніж, та, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя іншої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті ОСОБА_9 , наніс останньому не менше п`яти ударів ножем в область грудної клітини та черева, чим спричинив тілесні ушкодження у виді: колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини зліва, проникаючої у ліву плевральну порожнину, колото - різаної рани черевної стінки справа, проникаючої у черевну порожнину з пошкодженням печінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; різаних ран грудної клітини справа, поперекової області зліва, правого плеча, лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, проте ОСОБА_8 виконавши усі дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_9 , свій умисел до кінця не довів, оскільки останньому було надано медичну допомогу.

Крім цього, 21 травня 2020 року близько 03.25 години одразу після вчинення замаху на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , перебуваючи у кімнаті квартири АДРЕСА_4 , діючи повторно, під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок намагання ОСОБА_10 перешкодити умисному вбивству ОСОБА_9 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя іншої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці кухонний ніж, наніс останній один удар ножем, чим спричинив тілесне ушкодження у виді проникаючого колото - різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням великого чепця, брижі та судин брижі, яке супроводжувалось гострою крововтратою, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та від якого ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 04.40 години у реанімаційному відділенні КП «Олешківська ЦРЛ».

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , порушує питання про скасування вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.05.2020 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, а тому принцип поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань, згідно із положеннями ч.4 ст.70 КК України не допускається. Кожен вирок має виконуватись окремо.

Просить скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді 8 років позбавлення волі, за п.13 ч.2 ст.115 КК України у виді 12 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання, призначене за цим вироком та покарання, призначене за попереднім вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.05.2020 року, виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги зі змінами прокурора про ухвалення нового вироку в частині призначення покарання, позицію захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, і ці висновки суду учасниками судового провадження не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора зі змінами випливає, вирок суду першої інстанції в частині фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини, кваліфікації дій ОСОБА_8 ним не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє вироку суду першої інстанції в цій частині.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора зі змінами, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність підлягає скасуванню з таких підстав.

Так, згідно із положеннями ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю чи частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, учинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Однак цих вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції дотримано не було, а тому призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку апеляційним судом в частині призначення покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, попереднім вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.05.2020 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Останнім вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 21.09.2020 року, що оскаржується, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115, КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, що належить відбувати реально.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області 26.05.2020 року, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Враховуючи, що останнім вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 21.09.2020 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, яке належить відбувати реально, а попереднім вироком від 26.05.2020 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, це виключає можливість призначення обвинуваченому за сукупністю злочинів остаточного покарання із застосуванням принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань, оскільки в цьому випадку кожен вирок повинен виконуватися самостійно.
Отже суд першої інстанції за сукупністю злочинів безпідставно застосував принцип часткового складання покарань з урахуванням попереднього вироку, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання не можна визнати законним та обґрунтованим у зв`язку з порушенням вимог п.1 ст.413 КПК України, а тому його слід скасувати та ухвалити новий вирок у цій частині.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу прокурора зі змінами належить задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити в повному обсязі.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді 8 років позбавлення волі,
за п.13 ч.2 ст.115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання, призначене за цим вироком та покарання, призначене за попереднім вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.05.2020 року щодо ОСОБА_8 , - виконувати самостійно.

У решті цей вирок щодо нього - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4