ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3581/20 Справа № 204/6495/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року про застосування Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_8 про застосування Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року:

- приведено у відповідність вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII;

- постановлено вважати ОСОБА_8 , засудженою вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покарання менш суворих покарань, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року, за яким ОСОБА_8 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік виконувати самостійно.

Як встановлено судом, Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року, за якими ОСОБА_8 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік та вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року за якими ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року змінено. Виключено з обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним, епізод кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України з резолютивної частини вироку рішення про визнання ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, призначене судом покарання за вказане кримінальне правопорушення. Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; - за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року, за якими ОСОБА_8 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік та вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року за якими ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року.

01 липня 2020 року набрав чинності «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

До набрання чинності Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Після набрання чинності Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, тобто з 01 липня 2020 року, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_8 було засуджено до 01 липня 2020 року та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, призначена вироком суду міра покарання перевищує санкцію ч. 1 ст. 185 КК України, викладену в новій редакції, тому суд дійшов висновку за необхідне заяву ОСОБА_8 задовольнити, визначивши ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі відповідно до вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року №2617-VIII. При визначенні терміну покарання нового виду суд виходить з того, що у відповідності до ч. 1 ст. 72 КК Україну одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, призначення покарання більшого ніж 2 роки обмеження волі погіршить становище особи, що порушуватиме принципи дії кримінального закону у часі, закріплені у ст. ст. 4 та 5 КК України.

Крім того, враховуючи той факт, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року, при приведенні вироку у відповідність, вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року судом першої інстанції врахований не був.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджена просить вирішити питання про тимчасове залишення її у ДУВП №4 до розгляду її скарги, а також визнати незаконною резолютивну частину ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року в частині визначення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Окрім цього, безпосередньо в судовому засіданні під час апеляційного провадження, засуджена просила суд застосувати положення ст. 72 КК України та перерахувати їй за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування вказаних вимог засуджена посилається на порушення судом першої інстанції діючих норм законодавства, при цьому, не зазначаючи в чому саме, на її думку, полягають такі порушення та з яких підстав ОСОБА_8 дійшла висновку про незаконність оскаржуваної ухвали.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_8 свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, додатково в судовому засіданні пояснень не надала, зазначила, що все викладено в апеляційній скарзі.

Захисник засудженої її апеляційну скаргу, також, підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженої заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити скаргу ОСОБА_8 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженої, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Положеннями п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.
01 липня 2020 року набрав чинності Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

До набрання чинності Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачала покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Після набрання чинності Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, тобто з 01 липня 2020 року, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України.

З огляду на вказані положення, суд першої інстанції задовольнив заяву заяву ОСОБА_8 про застосування Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року:

- привів у відповідність вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII;

- постановив вважати ОСОБА_8 , засудженою вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покарання менш суворих покарань, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців. Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року, за яким ОСОБА_8 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік виконувати самостійно.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції задовольнив заяву ОСОБА_8 про застосування Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року в повному обсязі, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року, пояснень з чим саме незгодна засуджена, з огляду на результат розгляду суду першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_8 не містить.
Щодо висловлених в ході апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали вимог про застосування до засудженої положень ст. 72 КК України та перерахунку їй за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, оскільки, по-перше, на розгляд суду першої інстанції таке питання засудженою не ставилось, а суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувані рішення в межах апеляційної скарги та в межах тих питань, які вирішувались та досліджувались судом першої інстанції, а, по-друге, на момент вчинення засудженою кримінальних правопорушень, за які її визнано винною вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року Закон України №838-VIII втратив чинність.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року про застосування Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №2617-VIII від 22 листопада 2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4