Справа № 624/86/20
Провадження № 1-кп/634/165/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.08.2020смт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілого: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Сахновщина матеріали кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000167 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побережжя Івано-Франківського району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого агрономом в ПП «Агропрогрес», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
за ч. 2 ст. 286 КК України,
з укладеною 27.08.2020 року між прокурором Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_4 угодою про визнання винуватості, -
в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акту, що 07.08.2019 близько 20.00 години ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги по пров.1 Травня на головну дорогу сполученням смт.Кегичівка-смт.Слобожанське, прямувавши на вул.проїзд Новий (перехрестя нерівнозначних доріг), де по напрямку його руху був встановлений знак «Дати дорогу», але останній діючи зі злочинною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, легковажно розраховуючи на їх відвернення, не впевнився в безпечності своїх дій, проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на головну дорогу не надавши перевагу в русі та допустив зіткнення з мопедом DELTA під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

-п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;
- 2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
В результаті даної дорожньо-транспортної події водій мопеда DELTA під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №12-23/1-КР/20 від 15.01.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої черепно-мозкової та лицьової травми, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що були небезпечними для життя, згідно п.п.2.1.2., 2.1.3. б, в, г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995».

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №7/1258 СЕ-19 від 04.12.2019, своїми діями водій автомобіля «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п.10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Таким чином, ОСОБА_7 внаслідок порушення вимог п.п.10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, 07.08.2019 року близько 20 години, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги по пров.1 Травня на головну дорогу сполученням смт.Кегичівка-смт.Слобожанське прямувавши на вул.проїзд Новий (перехрестя нерівнозначних доріг), де по напрямку його руху був встановлений знак «Дати дорогу», діючи зі злочинною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, легковажно розраховуючи на їх відвернення, не впевнився в безпечності своїх дій, проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на головну дорогу не надавши перевагу в русі, внаслідок чого допустив зіткнення з мопедом DELTA під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №12-23/1-КР/20 від 15.01.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої черепно-мозкової та лицьової травми, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, що були небезпечними для життя, згідно п.п.2.1.2., 2.1.3. б, в, г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995».

27.08.2020 року між прокурором Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Потерпілий та його представник у судовому засіданні не заперечували проти укладення угоди, щодо покарання обвинуваченому вважали за можливим не застосовувати вид покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, крім того потерпілий надав письмовий дозвіл прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим, погодився щодо призначення покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою провину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнанні винуватості та наполягає на затвердженні угоди.
Захисник обвинуваченого просив затвердити угоди про визнання винуватості та призначити покарання визначене сторонами.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальної дії і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості,тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до п.1 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 473 КПК України.
Так, згідно умов угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами та судом. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_7 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, застосувавши ст. 75 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений просить угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який визнав провину у скоєному злочині, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності щодо порушення правил ПДР України не притягувався, працює агрономом у фермерському господарстві, і у зв`язку з виконанням своїх прямих посадових обов`язків щоденно керує транспортними засобами, вказаний вид професії для обвинуваченого є основним джерелом фінансового забезпечення, згоду потерпілого на вид призначеного покарання, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання.
Разом із тим, у судовому засіданні прокурор відмовився від раніше поданого позову та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відшкодуванням шкоди у повному обсязі.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Підстав не прийняття відмови прокурора від позову судом не встановлено, оскільки останній відмову особисто підтримав в судовому засіданні та підтвердив факт повного відшкодування йому завданої шкоди обвинуваченим.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376,469, 472- 475 КПК України, суд ,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.08.2020 року між прокурором Кегичівського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_4 .
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного йому основного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки , якщо протягом встановленого строку він не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які суд покладає на засудженого, після набрання вироком законної сили, а саме:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Прийняти відмову прокурора від цивільного позову та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Речові докази у справі відсутні.
Стягнути із ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення судової авто-технічної експертизи у розмірі 1256 грн. 08 коп.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.
Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя: