УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження №0000247 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

-якою запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 29 жовтня 2020 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з Голопристанським районним судом Херсонської області),
захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з Цюрупинським районним судом Херсонської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, продовжено на два місяці до 29 жовтня 2020 року, з утриманням його в слідчому ізоляторі м. Миколаєва.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник посилаючись на правову позицію ЄСПЛ в рішенні по справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, зазначає, що «розумність» строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 вже давно порушена, оскільки, на думку апелянта, жодних нових доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого за цей час не встановлено, а можливість їх отримання вичерпані.

Апелянт вказує, що його підзахисний раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, вина його не доведена, клопотання про продовження строку тримання під вартою подане з істотним порушенням норм КПК України.

На думку апелянта жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , який передбачений ст. 177 КПК України, прокурором не доведений.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Білозерського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 4 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 30 липня 2020 року, строк запобіжного заходу було продовжено.
Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки, він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, визначені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати, а захисником клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2020 року продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 29 жовтня 2020 року. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовлено.
Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, продовжує існувати; обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні. Вказав, що інші зазначені ризики в клопотанні прокурора, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000247 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.
Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду, не зник та продовжує існувати.
Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років, а також вчинив спробу переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить захисник в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаному ризику.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.
Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: