Справа № 623/5069/19
Провадження № 1-кп/610/92/2020
УХВАЛА

05.10.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000891 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу. ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. З огляду на суворість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 у разі ухвалення обвинувального вироку, існує ризик його переховування від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, анкетні дані та місце проживання яких відоме обвинуваченому. У клопотанні також зазначено, що ОСОБА_6 раніше вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 122, 125 КК України, тому існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та замінити його на домашній арешт. Зазначили, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, ніякої загрози не становить, на свідків впливати не збирається, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки. Ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, вважали не доведеними в судовому засіданні.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшовтакого висновку.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов'язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині), за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19.08.2020 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.10.2020 включно.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зазначає, що тривалість судового розгляду та строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою (запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано йому 05.10.2019) зменшує ризик його переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, під час судового розгляду даного кримінального провадження було допитано усіх заявлених стороною обвинувачення свідків, досліджено письмові та речові докази, тому ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні прокурором не доведено. Судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою експерта, про можливість незаконного впливу ОСОБА_6 на якого прокурор у судовому засіданні не зазначав і не надав доказів на підтвердження наявності такого ризику. Однак зважаючи на злочин, який інкримінується обвинуваченому, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м'який запобіжний захід на даний час не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та фактичні обставини справи, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, наявність у нього постійного місця проживання, суд дійшов висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити його на інший, альтернативний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні, можливе не лише за умови тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Достатнім для досягнення вказаної мети буде застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, оскільки виключає можливість обвинуваченого залишати житло цілодобово. Тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на обвинуваченого обов`язок не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 , цілодобово. Такий запобіжний захід суд вважає достатнім для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 та його належної процесуальної поведінки.

Керуючись ст.ст.8, 177, 181, 331, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцю м. Ізюм Харківської області, громадянину України, який зареєстрований і до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком з 05.10.2020 до 04.12.2020 включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду, негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 , цілодобово;

-за першою вимогою з`являтись до суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала в частині заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.

Встановити строк дії даної ухвали з 05 жовтня 2020 року до 04 грудня 2020 року включно.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3