ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/575/21 Справа № 185/3669/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком до шістдесяти діб, тобто до 17 лютого 2021 року.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, та які на даний час не відпали, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.
Судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких та не тяжких злочинів, судове слідство не закінчено, вчинив злочини у період іспитового строку, раніше неодноразово судимий, не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного джерела доходу. Даних про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , у суду не має, покарання за вчинення злочинів, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено до десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу суду, обрати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що перебуває під вартою майже 8 місяців, на цей час не допитано свідків і не досліджено доказів по справі.
Стороною обвинувачення не було надано суду жодних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 у випадку обрання йому більш м`якого запобіжного заходу буде переховуватися від суду, або буде будь-яким чином впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказує, що в ухвалі суду не наведено жодних аргументів на користь того, що обвинувачений може ухилятися від суду, чи від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати будь-який вплив на свідків і що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Обставини щодо розгляду апеляційної скарги без участі учасників кримінального провадження та без фіксації процесу технічними засобами.
Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В апеляційній скарзі обвинувачений не просив розглядати апеляційну скаргу з його участю та участю захисника.
Згідно до приписів ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Таким чином, з урахуванням того, що учасники апеляційного провадження не заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга, подання має бути розглянуто у відсутності сторін кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 107 ч. 4 КПК України, без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ч. 1 ст. 422-1 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, а тому встановлення на даному етапі доведеності обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу, не перевіряється.
Оскаржуваною ухвалою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких та нетяжких злочинів, судове слідство не закінчено, вчинив злочин в період іспитового строку, раніше неодноразово судимий, не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного джерела доходу, на думку апеляційного суду, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Також з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин обвинувачений може незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показань, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені в оскаржуваній ухвалі суду та попередніх судових рішеннях на підставі відповідних матеріалів провадження.
З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин про порушення прав обвинуваченого на захист під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор подає ідентичні клопотання про продовження строку тримання під вартою апеляційний не приймає до уваги, оскільки, згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст. 199 КПК України, виклад обставин у клопотанні це прерогатива виключно сторони обвинувачення.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , особи обвинуваченого, його майнового стану, залишив без зміни розмір застави, яку було встановлено ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2020 року у розмірі, передбаченому межами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн.
Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.
Під час судового та апеляційного розгляду стороною захисту не було надано доказів, які б впливали на визнання необґрунтованим розміру застави, застосованому в ухвалі суду.
При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених приписами ст. 411, 412 КПК України, для скасування судового рішення підтвердження не знайшли. Відповідно до положень ст. 407 КПК України апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4