Справа № 356/532/20
Номер провадження 1-кп/373/66/21
20 січня 2021 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Деснянського районного суду міста Києва від 02.06.2014 за ч.2 ст. 146, п.п.3, 12 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
До Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за зміненою підсудністю згідно ухвали Київського апеляційного суду від надійшов обвинувальний акт, складений слідчим у кримінальному провадженні заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , затверджений прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_8
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 22.05.2020, близько 04:30 год., керуючи автомобілем марки «MERCEDC-BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 76 км автодороги Київ-Харків на території Баришівського району Київської області в правій смузі руху в напрямку до м. Харків, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з фургоном «MERCEDC-BENZ SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався попереду в попутному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MERCEDC-BENZ VITO» ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пасажир ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а пасажири ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості.
За правилами ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про відповідність обвинувального акта вимогам закону, з`ясовує наявність чи відсутність підстав для його повернення прокурору або до відповідного суду для визначення підсудності, а також з`ясовує чи нема підстав для зупинення чи закриття провадження у справі.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Оцінка відповідності обвинувального акту вимогам закону є прерогативою суду, а тому при вирішенні питання повернення його прокурору, явка потерпілих, які повідомлені про час та місце підготовчого судового засідання не визнається судом обов`язковою.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України вказує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не в повній мірі дотримано вищевказаних вимог закону, виходячи з наступного.
Обвинувальний акт містить лише формулювання обвинувачення щодо порушення відповідних правил дорожнього руху та їх наслідки, а також правову кваліфікацію дії обвинуваченого. При цьому, виклад фактичних обставин, за яких відбулись відповідні порушення ПДР обвинуваченим, обмежуються лише часом та місцем ДТП (22.05.2020, близько 04:30 год, на 76 км. автодороги Київ-Харків), напрямком руху автомобілів в сторону м. Харкова.
Водночас, в обвинувальному акті зовсім не викладені встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини, що дають можливість інкримінувати обвинуваченому відповідні порушення правил дорожнього руху, які зазначені в обвинувальному акті, а саме: не зазначено дорожньої обстановки та її зміну, яку за твердженням в обвинувальному акті в порушення вимог п. 2.3 б) ПДР не врахував ОСОБА_4 ; не зазначені конкретні фактичні дії цього водія, які створили загрозу безпеці дорожнього руху, що як вказано в обвинувальному акті є порушенням п. 2.3 д) ПДР; не викладені обставини, за яких ОСОБА_4 не дотримався безпечної дистанції, а за яких він не дотримався безпечного інтервалу руху, при тому, що обидва ці порушення згідно п. 13.1 ПДР інкримінуються обвинуваченому.
Щодо дати дорожньо-транспортної пригоди (події кримінального правопорушення), то суд звертає увагу, що зазначена в обвинувальному акті дата ДТП не узгоджується з її наслідками, а отже і з наслідками кримінального правопорушення. Так слідчим, прокурором зазначено, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MERCEDC-BENZ VITO», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 мала місце 22 травня 2020 року, а пасажир цього автомобіля ОСОБА_10 від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди травм помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», тобто раніше ДТП.
Виклад фактичних обставин, при яких сталась дорожньо-транспортна пригода з тяжкими для потерпілих наслідками, є необхідним для встановлення причинного зв`язку між конкретними діями обвинуваченого, що вказують на порушення правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною пригодою.
Вищевикладені недоліки обвинувального акту є порушенням прав обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58).
Європейський суд з прав людини також зазначає, що право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (рішення «Даллос проти Угорщини», п.47).
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість розпочати судовий розгляд та здійснити його на засадах змагальності сторін з урахуванням прав обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення, з причин не викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та інших недоліків у його змісті, на які вказав суд..
За таких обставин обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність до вимог кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9, п.5 ч.2 ст. 291,ст. 314 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1