Справа № 455/1662/20
Провадження № 1-кс/455/407/2020
У Х В А Л А
30 грудня 2020 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000453 від 27.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000453, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2020 року.

Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що 27.12.2020 року о 07:34 годині в Старосамбірське відділення поліції поступило телефонне повідомлення від начальника сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_4 про те, що ним, під час патрулювання на автодорозі «Львів-Самбір-Ужгород», а саме: при виїзді з м. Старий Самбір було виявлено автомобіль марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору із номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який перевозив 46 стовбурів дерев породи «Ялиця», «Смерека» та «Сосна», без ознак їх законного відпуску, а саме: без спеціальної самоклеючої стрічки зі штрих-кодом, або бирки для відпуску дерев. Власник даного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Верхня Яблунька Турківського району, не пред`явив працівникам поліції жодних документів, які б підтверджували законність походження вказаних дерев.

Із протоколу огляду місця події, складеного від 27.12.2020 року встановлено, що в багажному відділенні автомобіля марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору із номерними знаками НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_6 , було завантажено 46 дерев різної висоти, породи «Ялиця», «Смерека» та «Сосна», які не мали жодних ознак законності їхнього відпуску, а саме: жодний стовбур вказаних дерев не був позначений спеціальною самоклеючою стрічкою із нанесеним штрих-кодом, або відповідною биркою для відпуску дерев. Крім цього вказані стовбури не були позначені відтиском спеціального клейма, яке б мого свідчити про законність їх походження. Власник даного автомобіля не зміг пред`явити жодні документи, які б підтверджували законність походження вказаних дерев. В результаті проведення детального огляду та сортування вказаних незаконно заготовлених дерев, було встановлено, що із 46-ти стовбурів сироростущих дерев було 35 стовбурів дерев породи «Ялиця» висотою від 2,5 м до 3,5 м, 8 (вісім) дерев породи «Сосна» із висотою стовбура до 2,5 м та три дерева породи «Смерека» із вистою стовбура до 2,5 м.

Оскільки всі вище описані 46 дерев були заготовлені незаконно, тобто були здобуті злочинним способом, а автомобіль марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору із номерними знаками НОМЕР_1 , в кузові якого їх перевозили, був використаний в якості знаряддя вчинення злочину, а саме для незаконного перевезення незаконно зрубаних дерев, тому даний транспортний засіб із завантаженими у ньому 46 (сорока шістьма) деревами було вилучено у ОСОБА_6 , визнано речовими доказами та доставлено на зберігання на територію майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Старосамбірського відділення поліції, який розташований в м. Старий Самбір по вул. Л. Галицького, №41.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_7 встановлено, що він працює на посаді інженера з охорони і захисту лісу ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство». Методика визначення матеріальної шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної порубки дерев, в тому числі і новорічних ялинок, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року, згідно якої, внаслідок вчинення незаконної порубки одного стовбура дерева новорічної ялинки будь-якої породи та будь-якої висоти стовбуна, розмір матеріальної шкоди, заподіяної довкіллю, становить 518,91 гривень.

Тобто загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, внаслідок вчинення невідомою особою незаконної порубки 46-ти дерев новорічних ялинок породи «Ялиця», «Смерека» та «Сосна», становить 23 869,86 гривень.

Із протоколів допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , свідчення яких співпадають за своїм змістом, встановлено наступне. ОСОБА_6 має у своїй приватній власності вантажний автомобіль типу бус марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору із номерними знаками НОМЕР_1 . На даний час згідно рішення суду, ОСОБА_6 позбавлено права керування транспортними засобами. Він не зареєстрований як фізична особа-підприємець чи як керівник приватного підприємства, жодної господарської (підприємницької) діяльності ОСОБА_6 не веде. З метою отримання прибутку, перед новорічними святами ОСОБА_6 вирішив заробити, шляхом продажу новорічних ялинок. Знаючи про те, що незаконна порубка дерев в тому числі і новорічних ялинок є кримінально карним злочином, ОСОБА_6 не вчиняв порубку дерев, а вирішив купити готові новорічні ялинки в місцевих жителів та на своєму автомобілі перевезти їх в м. Львів, де продати за вищою ціною. Так, 24.12.2020 року ОСОБА_6 на своєму вище вказаному автомобілі приїхав в с. Присліп Турківського району, яке розташоване поблизу села, в якому останній проживає. В с. Пирисліп ОСОБА_6 запитав місцевих жителів хто продає новорічні ялинки, пояснивши, що він готовий їх закупити оптом. Йому показали де розташовані будинки місцевих жителів, які мають у своєму господарстві коней та котрі займаються незаконною заготовілею та продажем новорічних ялинок. ОСОБА_6 приїхав до будинків даних мешканців, прізвища та імена яких йому невідомі та домовився з ними, щоб вони заготовили йому близько 40-45 новорічних ялинок. 26.12.2020 року близько 23:30 години семеро невідомих йому жителів с. Присліп Турківського району на трьох кінних підводах (фірах) привезли до будинку ОСОБА_6 в с. Верхня Яблунька Турківського району незаконно заготовлені новорічні ялинки різної висоти породи «Ялиця», «Смерека» та «Сосна». ОСОБА_6 купив у них дані новорічні ялинки по ціні 70 гривень за штуку. Всього ОСОБА_6 придбав 46 дерев новорічних ялинок незаконно заготовлених із дерев породи «Ялиця», «Смерека» та «Сосна», які вказані особи йому вже привезли зі зв`язаними гілками та котрі вони самі завантажили у його автомобіль. Цього ж дня з вечора ОСОБА_6 домовився зі своїми товаришами та односельчанами - ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , щоб перший з них сів за кермо його автомобіля та поїхав разом зі ОСОБА_6 до м. Львів, для продажу вище описаних новорічних ялинок, а ОСОБА_8 , щоб поїхав з ними до м. Львів та допоміг вигрузити вказані ялинки із автомобіля, на що останні погодилися. Наступного дня, тобто 27.12.2020 року, близько 04:00 години ОСОБА_5 прийшов до будинку ОСОБА_6 , де сів за кермо його автомобіля та разом з ним поїхав до м. Львів. По дорозі в с. Верхня Яблунька вони також взяли ОСОБА_8 . Однак, по дорозі в м. Львів, а саме, на виїзді з м. Старий Самбір, 27.12.2020 року, близько 06:45 години, їх зупинили працівники поліції, які попросили показати вміст багажного відділення автомобіля ОСОБА_6 , в якому вони виявили новорічні ялинки, без відповідних спеціальних самоклеючих стрічок зі штрих-кодом. При цьому ОСОБА_6 не зміг пред`явити працівникам поліції жодних документів, які б посвідчували законність походження вказаних новорічних ялинок, тому, що вказані дерева він придбав незаконно у вище описаних невідомих йому осіб, котрі зрубали вказані новорічні ялинки незаконно. Після цього виконуючи законну вимогу працівників поліції, вони троє на вказаному вище автомобілі поїхали в Старосамбірське відділення поліції. ОСОБА_6 невідомо хто саме незаконно зрубав вказані новорічні ялинки, але він точно знає, що це були жителі с. Присліп Турківського району, які на його прохання незаконно зрубали дані дерева у лісовому масиві, розташованому в с. Присліп Турківського району або в навколишніх селах. Хто саме з даних осіб вчиняв незаконну порубку даних дерев, ОСОБА_6 невідомо. Вказані дерева були незаконно зрубані в період часу із 24.12.2020 року до 26.12.2020 року. До будинку ОСОБА_6 вказані новорічні ялинки 26.12.2020 року, близько 23:30 години, привезли на трьох фірах 6-7 невідомих йому осіб чоловічої статі з числа жителів с. Присліп Турківського району. ОСОБА_6 , стверджує, що йому невідомі їхні імена і прізвища, він знає візуально тільки одного із них по імені ОСОБА_9 , житель с. Присліп, на вигляд віком 27-30 років, з яким він домовлявся про оптову закупівлю даних новорічних ялинок, а ОСОБА_9 , в свою чергу, серед своїх односельчан організував незаконну заготівлю вказаних новорічних ялинок та разом зі своїми односельчанами на фірах привіз їх до будинку ОСОБА_6 ..

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору з номерними знаками НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Верхня Яблунька Турківського району.

Оскільки вилучені 46-ть незаконно зрубаних новорічних ялинок, є предметом здобутим злочинним шляхом, а автомобіль марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору із номерними знаками НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення злочину та використовувався ОСОБА_6 для незаконного перевезення незаконно здобутої лісопродукції, тому вказані новорічні ялинки та вказаний транспортний засіб визнані речовими доказами. А тому, необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів у незмінному стані, шляхом накладення на них арешту та заборони їх власнику використовувати, розпоряджатися та відчужувати вказаний транспортний засіб та незаконно зрубані дерева.

В органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що зберігання вище вказаного автомобіля та незаконно заготовлених дерев у її власника ОСОБА_6 , які в рамках даного кримінального провадження визнані речовими доказами, загрожує їх пошкодженню, зміні технічного стану або відчуженню.

Враховуючи вищенаведене, з метою недопущення пошкодження, зміни технічного стану або відчуження незаконно зрубаних дерев та автомобіля марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору із номерними знаками НОМЕР_1 , в якому їх незаконно перевозили, з метою встановлення всіх обставин події,

З урахуванням уточненого клопотання просить постановити ухвалу про накладення арешту на 46 (сорок шість) незаконно зрубаних дерев, з яких 35 (тридцять п`ять) дерев породи «Ялиця» висотою від 2,5 м до 3,5 м, 8 (вісім) дерев породи «Сосна» із висотою стовбура до 2,5 м та 3 (три) дерева породи «Смерека» із вистою стовбура до 2,5 м., котрі вилучено у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Верхні Яблунька Турківського району, а також про накладення арешту на автомобіль марки «Вольксваген. ЛТ-35» білого кольору з номерними знаками НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Верхня Яблунька Турківського району, котрі (дерева та автомобіль) в рамках даного кримінального провадження визнані речовими доказами, оскільки незаконно зрубані дерева були здобуті злочинним шляхом, тобто є предметом вчинення злочину, а вище вказаний автомобіль був використаний в якості знаряддя вчинення злочину, а саме, для незаконного перевезення незаконно зрубаних дерев, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом на деревами їх власнику ОСОБА_6 та / або будь-яким іншим особам.

Вилучені 46 дерев та автомобіль, в якому їх перевозили, передані на відповідальне зберігання на територію арешт-майданчику Старосамбірського відділення поліції Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, №41.

Правова кваліфікація ч.1 ст.246 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, що згідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для його розгляду, між тим заявив клопотання про здійснення розгляду без його участі, клопотання підтримав та просив слухати його без фіксації технічними засобами, а тому, вважаю за можливе розглянути таке за його відсутності.

Власник лісопродукції та автомобіля в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явилися, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих документів.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею не здійснюється, що відповідає положенням частини четвертої статті 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, встановив, що слідчим відділом Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 27.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000453, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000453 від 27.12.2020 року, протоколу огляду місця події від 27.12.2020 року, протоколів допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , постанови про визнання речовим доказом від 27.12.2020 року, враховуючи, що 46 стовбурів дерев породи «Ялиця», «Смерека» та «Сосна», ймовірно, здобуто злочинним шляхом, крім того, лісопродукція, на яку прокурор просить накласти арешт, а також автомобіль відповідає критеріям ч.1 ст. 98 КПК України, є речовим доказом, з метою забезпечення збереження речових доказів до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, запобігання можливості відчуження, знищення, яка має суттєве значення для встановлення об`єктивної істини, винних осіб, слідчий суддя вважає, що є необхідність в арешті вищевказаної лісопродукції.

Що стосується накладення арешту на автомобіль, то слід зазначити, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст.98 КПК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, щодо недопущення відчуження транспортного засобу, на яке покликається прокурор як на основну мету, відповідно до ст. 170 КПК України, поданого клопотання.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.).

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб - це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим клопотання прокурора містить недостатню обгрунтованість, а саме: яким чином арешт на транспортний засіб відповідатиме меті кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, саме заборона відчуження та розпорядження автомобілем виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.246 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації майна, слідчий суддя вважає за можливе застосувати менш обтяжливий спосіб арешту майна, ніж той про який просить прокурор у своєму клопотанні.

Не наведено в клопотанні прокурором та не подано будь-яких доказів, які б підтверджували підставність накладення арешту на транспортний засіб саме в частині заборони користування майном, і що саме відсутність заборони на користування майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, слідчий суддя враховує те, що жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тому вважає за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на лісопродукцію породи «Ялиця», «Смерека» та «Сосна» шляхом заборони будь-яким особам на відчуження, розпорядження та користування вказаною лісопродукцією, а також на транспортний засіб лише в частині заборони його відчуження та розпорядження ним.

Така форма арешту майна буде повністю відповідати меті арешту майна у даному кримінальному провадженні та не порушить право власника на користування цим майном.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт на лісопродукцію, а саме: 46 (сорок шість) незаконно зрубаних дерев, з яких:

35 (тридцять п`ять) дерев породи «Ялиця» висотою від 2,5 м до 3,5 м;

8 (вісім) дерев породи «Сосна» із висотою стовбура до 2,5 м;

3 (три) дерева породи «Смерека» із вистою стовбура до 2,5 м.,

які були вилучені у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Верхня Яблунька Турківського району, шляхом заборони будь-яким особам на відчуження, розпорядження та користування вказаною лісопродукцією.

Накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen LT 36», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Верхня Яблунька Турківського району Львівської області шляхом заборони права власнику на його відчуження та розпорядження.

У задоволенні решти вимог клопотання, - відмовити.

Звернути увагу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або особи, на зберігання якій передано майно, на необхідність забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що згідно ч.4 ст. 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Виконання ухвали покласти на прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ..

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1