ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3464/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013419 від 26.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1, 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 220 - 2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0013419, внесеного до ЄРДР 26.12.2017.
Адвокат ОСОБА_3 при зверненні до суду зі скаргою посилається на те, що 09 липня 2020 року слідчим Дарницького управління поліції головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2020 за адресою: місто Київ, бульвар Дружби Народів 5 (Готель «ДРУЖБА») було проведено обшук, під час якого було вилучено грошові кошти ОСОБА_4 .
Вказує, що ОСОБА_4 немає жодного відношення до вказаного кримінального провадження, а отже не мають значення до розслідуваного кримінального правопорушення, останні є тимчасово вилученим майном, оскільки слідчий із клопотанням про накладення арешту у встановлений законом строк до суду не звертався.
Адвокат, звертався до слідчого з клопотанням про повернення майна, натомість слідчим дане клопотання не було розглянуто.
У зв`язку із чим, вважає, що вилучене у ході проведення обшуку майно незаконного утримується органом досудового розслідування та просив зобов`язати слідчого Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 повернути вилучене під час обшуку майно.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав зазначених у мотивувальній частині скарги.
Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду належно повідомлений, проте відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши пояснення адвоката володільця майна, дослідивши матеріли скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити з огляду на наступні обставини.
Зі змісту скарги та додатних до неї документів вбачається, що в провадженні Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013419 від 26 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1, 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 220-2 КК України.
25 грудня 2017 року до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві звернувся громадянин України ОСОБА_6 та повідомив, що за адресою: м. Київ, проспект Бажана, будинок № 3-А, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа його грошовими коштами у сумі 17 000 гривень. За результатами розгляду звернення працівниками поліції 26 грудня 2017 року було внесені відповідні дані в ЄРДР та розпочато кримінальне провадження щодо факту заволодіння особистими грошовими коштами ОСОБА_6 невстановленими особами.
Також, 28 лютого 2018 року Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві внесено відомості до ЄРДР на підставі ч. 1 ст. 220-2 КК України за фактом проведення працівниками ТОВ «Фінансова компанія «Ліберті» фінансових операцій, які значно перевищують встановлені регулятором обмеження, подання завідомо неповної та недостовірної інформації про результати діяльності фінансової установи.
При цьому, 10 червня 2020 року до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся громадянин України ОСОБА_7 та повідомив, що в 2017 році невстановлені особи шахрайським чином заволоділи грошовими коштами у сумі 500 дол. США під час купівлі криптовалюти. Вказані кошти були перераховані на банківську карту № НОМЕР_1 , що оформлена на ОСОБА_8 невстановленими особами, які подають підроблені документи для державної реєстрації юридичних/фізичних осіб-підприємців та їх банківських карт. За результатами, розгляду заяви працівниками поліції внесені відомості до ЄРДР на підставі ч. 1 ст. 190 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що вказаним протиправним фінансовим механізмом було ошукано громадян України, які перерахували грошові кошти на банківські карти фізичних осіб при купівлі криптовалюти. В подальшому, учасники протиправного механізму систематично виводили вказані грошові кошти на банківські реквізити підконтрольних юридичних/фізичних осіб, електронні цифрові гаманці тощо.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 01.07.2020 ОСОБА_9 за клопотанням слідчого надано дозвіл на проведення обшуку нежитлового приміщення на першому та 5-му поверсі офісне приміщення № 503 за адресою: АДРЕСА_1 , де згідно матеріалів кримінального провадження та показів свідка, особи, які здійснюють вказані операції, використовують вказану приміщення під виглядом обмінного пункту .
Метою проведення обшуку слугувало виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, речей і документів, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами під час судового розгляду, зокрема серед іншого електронні носії інформації та грошові кошти отримані в результаті протиправного механізму.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, може бути оскаржена, зокрема, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у тому числі, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
За змістом ч. 1, 2 статті 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно ч. 5, 7 ст. 236 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко-чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим кодексом. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).
Правовий статус майна вилученого під час обшуку, яке входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку має відмінний статус з тимчасово вилученим майном.
Так, тимчасово вилучене майно відповідно до положень ст.ст. 176 - 174 КПК України передбачає процедуру його повернення або накладення на нього арешту слідчим суддею, а також можливість повного або часткового скасування арешту тимчасово вилученого майна, якщо буде доведено, що подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Щодо майна яке вилученого під час обшуку, яке входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку положенням чинного Кримінально-процесуального кодексу України не передбачено процедури накладення арешту на таке майно, як не передбачено процедури його скасування та оскарження правомірності його тривалого необґрунтованого утримання. Що вказує на відсутність ефективного засобу юридичного захисту права власності на майно яке вилучено під час обшуку.
Скаржник просить зобов`язати слідчого повернути вилучені під час обшуку грошові кошти та два мобільні телефони, проте в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку прямо надано дозвіл на їх відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, речей і документів, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами під час судового розгляду, у приміщенні де здійснюється діяльність по обміну валют, де був проведений обшук.

Необхідність звернення слідчого до слідчого судді із клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України та отриманням ухвали про арешт майна, яке вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, у даному випадку відсутня, оскільки це майно не є тимчасово вилученим.
Таким чином, речі які просить повернути скаржник не є тимчасово вилученим майном. Посилання скаржника на те, що стосовно ОСОБА_4 досудове розслідування не проводиться та у витягу з ЄРДР він не фігурує, слідчий суддя ставиться критично.
Згідно мотивувальної частини ухвали про надання дозволу на проведення обшуку вбачається, що дозвіл на відшукання речей було надано у приміщенні, де орган досудового розслідування вважає здійснюється злочинна діяльність і не зазначено, що відшукуванні речі мають належати певним особам, відомості про які внесені до ЄРДР. Разом із тим, сама мета обшуку у даному кримінальному провадженні є розкриття злочинної схеми та встановлення кола винних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Доля речових доказів в кримінальному провадженні по його закінченню вирішується слідчим або судом.
За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, слідчим суддею не встановлено підстав, передбачених ч. 1 ст. 169 КПК України, які б зобов`язували слідчого повернути вилучене під час обшуку майно ОСОБА_4 , перелік якого наведено у скарзі, частина з якого повернена власнику, тому слідчий суддя дійшов висновку, що бездіяльність слідчого не встановлена, а тому вимоги скарги не підлягають задоволенню.
Керуючи ст.ст. 7, 16, 168, 169, 303-309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013419 від 26.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1, 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 220 - 2 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: