Справа № 274/8400/20
Провадження №1-кп/0274/460/21
Ухвала
12.02.2021 року м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
17 грудня 2020 року до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.
Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 грудня 2020 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення відкритого судового розгляду на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні не заперечили.
Заслухавши прокурора, обвинувачену та її захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що відсутні перешкоди для призначення судового розгляду, передбачені ст.314 КПК України.
Кримінальне провадження підсудне Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги Закону.
При таких обставинах судом встановлені достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_4 заявлено клопотання щодо повернення мобільного телефону, який було вилучено в ході досудового слідства, оскільки даний телефон належить її матері. Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання.
Прокурор просив в задоволенні даного клопотання відмовити, мотивуючи тим, що телефон є речовим доказом, клопотання про повернення є передчасним, оскільки матеріали кримінального провадження та докази у справі ще не дослідженні судом.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований щодо останньої закінчується 16 лютого 2021 року. У клопотанні зазначає, що ризики, які виправдовували застосування такого виду запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати на даний час, а саме: обвинувачена може переховуватись від суду та іншим чином перешкоджати судовому розгляду справи, що унеможливлює застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу. Також, просив врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судима, не має міцних соціальних зв`язків, перебуває на обліку у лікаря нарколога, а тому, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченої.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена заперечили щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки доказів щодо наявності обгрунтованої підозри суду не надано, ризики не підтвержені, тому просили змінити запобіжний захід на домішній арешт.
У відповідності до ч.3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у злочині, у вчиненні якого вона підозрюється, вік, стан здоров`я останньої, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, являється особою молодого віку, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судима.
Судом враховується також і те, що у межах даного кримінального провадження судове слідство ще не розпочато, свідки не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачена може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Наведені вище обставини, на думку суду, свідчать про реальну наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що більш м`який запобіжний захід, аніж як тримання під вартою, не зможе запобігти і є недостатніми для запобігання ризикам, що існують на даний час і передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 . Одночасно розглядаючи клопотання обвинуваченої щодо повернення мобільного телефону її матері, який був вилучений в ході досудового слідства, суд вважає, що клопотання є передчасним, оскільки матеріали кримінального провадження та речові докази у справі ще не дослідженні судом.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 314, 315, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження розглядати одноособово.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 квітня 2021 року, включно.
В клопотанні захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який відмовити.
В клопотанні обвинуваченої ОСОБА_4 щодо повернення мобільного телефону відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Про час розгляду справи повідомити прокурора, викликати у судове засідання учасників кримінального провадження.
Ухвала суду в частині продовждення строку тримання під вартою може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка утримується під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1