Справа № 297/2275/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження строку тримання під вартою
10 листопада 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого суддіОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 від 20.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2020 року до Берегівського районного суду Закарпатської областінадійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000666 від 20.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних злочинів проти життя і здоров`я особи та проти власності та притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0001472, обвинувальний акт у якому скеровано 14.08.2020 року до Мукачівського міськрайонного суду на шлях виправлення і перевиховання не став і знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
20 вересня 2020 року близько 19:27 години ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , умисно, перебуваючи біля АВС «Delicat», розташованого по вул. Мужайська, у м. Берегове, де в той час перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинили сварку з останнім, в ході якої застосували фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, що виразилося у нанесенні йому невстановленої слідством кількості ударів руками по тулубу, чим спричинили йому фізичний біль, пошкодивши, при цьому, верхній одяг на останньому. Після цього, ОСОБА_4 шляхом ривка вирвав від ОСОБА_8 його наплічну сумку «Adidas» сірого кольору, яка знаходилась на плечі та впала на землю, після чого ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_8 , а ОСОБА_4 відкрито заволодів сумкою, вартість якої складає 324,50 грн. відповідно до висновку експерта від 21.09.2020 року. У вказаній сумці знаходились належні ОСОБА_8 особисті документи, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 ; посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «ВАЗ 21144», державний номерний знак « НОМЕР_5 » та грошові кошти в розмірі 400 грн..
Після відкритого викрадення вищезазначеного майна ОСОБА_8 , ОСОБА_4 з ОСОБА_7 з викраденим зникли з місця вчинення злочину у невідомому напрямку та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 724,50 гривень.

06 листопада 2020року ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання, а саме 06.11.2020 року прокурор Берегівської місцевої прокуратури подала до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб без визначення розміру застави, оскільки ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.09.2020 року відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 20.11.2020 року. Так, на даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато і не завершено, а строк дії ухвали суду закінчується 20 листопада 2020 року, при цьому ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування, зможе впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення не відпали, тому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 (а.с. 24-28).

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб без визначення розміру застави, оскільки 20.11.2020 року спливає строк тримання під вартою, обраний 22.09.2020 року слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпратської області під час досудового розслідування. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_4 немає постійного місця роботи, є схильним до скоєння кримінальних правопорушень, оскільки 14.08.2020 року до Мукачівського міськрайонного суду направлений обвинувальний акт відносно нього за ч. 2 ст. 263 КК України, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід на більш м`який (а.с. 39).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання, оскільки вважав достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в підготовчому засіданні просив також змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Однак, у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 просив визначити заставу.
Обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому засіданні залишив вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 в підготовче засідання не з`явився.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до наступних висновків, що клопотання прокурора про необхідність продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_4 під вартою, підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
ОСОБА_4 органом досудового розслідування 21.09.2020 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню судовий розгляд ще не розпочато, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 втрачає силу 20.11.2020 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Метою та підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від суду, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та здійснювати незаконний вплив на свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тому, суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на термін 60 діб з визначенням розміру застави, оскільки суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, так ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки суд вважає, що обраний щодо ОСОБА_4 22.09.2020 року слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 діб з визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 43 940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень, тобто по 09 січня 2021 року.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення підозрюваним застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою прокурора або суду;

2) не відлучатися за межі м. Мукачево без дозволу суду або прокурора.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 року положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду щодо продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнані неконституційним, отже вказана ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Закарпатського апеляційного суду.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ч. 3 ст. 315, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Володимир-Волинський, Волинської області, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України строк тримання під вартою на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 43 940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень, тобто по 09 січня 2021 року.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою прокурора або суду;

2) не відлучатися за межі м. Мукачево без дозволу суду або прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1