Провадження № 1-кс/161/9082/20
У Х В А Л А
про арешт майна
м. Луцьк 21 грудня 2020 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Луцького ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого в ході проведення огляду місця події 15.12.2020,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Луцького ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 15.12.2020 в ході огляду місця події, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 210990» р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.
Клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ Луцького ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 15.12.2020 до ЄРДР за №0003317, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України.

Під час огляду місця події 15.12.2020 був вилучений вказаний автомобіль, який постановою слідчого від 15.12.2020 визнано речовим доказом, оскільки транспортний засіб є засобом вчинення злочину і зберігає на собі його сліди.

Оскільки вказаний автомобіль, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що він відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого, який підтримав клопотання, одночасно ствердив про те, що огляд автомобіля експертом проведений, а тому потреби в утриманні автомобіля на арешт майданчику не має, думку власника майна, викладену у письмовій формі, який частково заперечував щодо арешту майна, просив надати можливість користуватись автомобілем, оскільки він необхідний для потреб сім`ї, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що вказані у клопотанні речі були вилучені під час проведення огляду місця події 15.12.2020, клопотання подано до суду 16.12.2020, що стверджується копією поштового відправлення, а тому суд вважає, що строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для арешту майна, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 210990» р.н.з. НОМЕР_1 , а тому з метою збереження речових доказів та дослідження органами досудового слідства, оскільки майно, у вигляді речей, відповідає критеріям, визначеним ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, є доказом злочину, тому на вказане майно слід накласти арешт.

Одночасно, обираючи спосіб арешту вищевказаного майна, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 п.5, 6 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною третьої цієї ж статті визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту, який не призведе до таких наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Оскільки слідчим та прокурором у клопотанні не наведено підстав для арешту автомобіля марки «ВАЗ 210990» р.н.з. НОМЕР_1 , а саме: в розумінні - заборони володіти та користуватись ним, вищевказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_4 , експертом автомобіль оглянутий, подальшого його дослідження не потребує, що ствердив сам слідчий в судовому засіданні, вказаний транспортний засіб необхідний для потреб сім`ї ОСОБА_4 у якій є особи похилого віку, які потребують постійного лікування, що здійснюється в м.Луцьку, тому заборона користування ним негативно позначиться на інтересах його сім`ї, з метою попередження можливого перетворення, знищення, пошкодження, псування, відчуження автомобіля, який є речовим доказом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому суд приходить до висновку про необхідність заборони розпорядження майном, на яке накладено арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Луцького ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 210990» р.н.з. НОМЕР_1 .

Заборонити розпоряджатись (відчужувати) майном, на яке накладено арешт.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1