Справа № 303/2892/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/635/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені № 0000796 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2020 щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2020 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1, 4 ст. 71 КК України, шляхом частково складання покарань за цим вироком і вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2018 року призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з першого дня його фактичного відбування з дня його затримання.
Згідно з вироком ОСОБА_6 09 квітня 2019 року о 15 годині 20 хвилин, перебуваючи в приміщенні будівлі НХтер-5 «Львівська залізниця», що знаходиться по вул. Крилова № 62 в місті Мукачеві, в кабінеті на 2-му поверсі, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та на ґрунті давніх неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з метою вчинення погрози вбивством, бажаючи викликати у потерпілої ОСОБА_8 побоювання за своє життя, дістав із лівої внутрішньої кишені курточки металевий предмет з-виду схожий на ніж, приклав до горла потерпілої ОСОБА_8 та почав погрожувати їй вбивством, створивши таким чином для потерпілої ОСОБА_8 , з урахуванням обставин та характеру дій, погрозу для життя, яку остання сприйняла як реальну. Після чого ОСОБА_6 почав штовхати потерпілу ОСОБА_8 до сходів, погрожуючи, що зіштовхне її вниз, далі потерпіла ОСОБА_8 втекла, зачинившись в кабінеті, а ОСОБА_6 , отримавши бажаний результат на погрозу для життя потерпілій та розуміючи, що остання сприйняла погрозу як реальну, припинив свої протиправні дії.
Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить вищенаведений вирок скасувати та призначити новий розгляд.
В обґрунтування покликається на те, що даний вирок є незаконним і підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вважає, що зазначені у вироку обставини подій і складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи, так як суд першої інстанції не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 за пред`явленому йому обвинувачення. Звертає увагу, що єдиним прямим доказом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України є покази потерпілої ОСОБА_8 , яка зацікавлена у його засудженні, а тому такі слід вважати критичними. Крім цього, в матеріалах справи відсутні допустимі докази наявності у потерпілої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень від контакту ножа на шиї та від зіткнення з стіною від поштовху, що ставить під сумнів покази останньої. Щодо показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то такі містять розбіжності, хоча останні були очевидцями даної події. На підставі наведеного, апелянт підкреслює, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст. 129 КК України, так як з його сторони була наявна лише словесна сварка і відсутня жодна погроза фізичною розправою та вбивством, а тому потерпіла не мала жодних реальних підстав побоюватись здійснення цієї погрози.
Захисник ОСОБА_9 просить даний вирок скасувати та призначити новий розгляд.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що вищенаведений вирок є незаконний через невідповідність висновків суду, викладеним у ньому фактичним обставинам справи та недоведеністю належними і допустимими доказами вини її підзахисного у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Звертає увагу, що суд першої інстанції без жодного доказу, поклав в основу вироку покази потерпілої, протокол проведення слідчого експерименту від 23 квітня 2019 року за участю потерпілої, яка детально розповіла і показала усі обставини, а саме погроза вбивством щодо неї її колишнім чоловіком. Апелянт підкреслює, що жодного ножа в обвинуваченого ОСОБА_6 не було, а потерпіла ОСОБА_8 зацікавлена у його засудженні у зв`язку з тим, що така має намір проживати у спільному будинку уже з іншим чоловіком. Крім цього, на думку захисника обвинувачення, як і вирок будуються виключно на показах потерпілої ОСОБА_8 . Також відсутні очевидці події, а щодо свідків, які були допитані в судовому засіданні, то такі не спростували та не підтвердили нічого конкретного.
Під час розгляду апеляційних скарг, зокрема 02 жовтня 2020 року обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що йому не потрібен захисник, а тому просив розпочати судове засідання без нього.
Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора та потерпілу ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.
Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується покладеними в основу вироку наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції показами потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , рапортом оперативного чергового Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 09 квітня 2019 року;заявою ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 (протокол про прийняття заяви від 09 квітня 2019 року); слідчим експериментом від 23 квітня 2019 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_8 детально розповіла і показала всі обставини, які мали місце 09 квітня 2019 року близько 15 год., а саме погроза вбивством відносно неї її колишнім чоловіком ОСОБА_6 (з ілюстративною таблицею до протоколу від 23 квітня 2019 року), яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Крім цього, з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 129 КК України характеризується дією у виді погрози вчинити вбивство, тобто виявленому намірі позбавити іншу людину життя. Така погроза може бути виражена різними засобами: усно, письмово, за допомогою жестів, міміки, демонстрації зброї тощо. Погроза повинна бути реальною, тобто сприйматися потерпілим як така, що може здійснитися.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вказала, що 09 квітня 2019 року приблизно в 15 годин вона знаходилася на своєму робочому місці в кабінеті на 2-му поверсі в НХтер-5 «Львівської залізниці» в м.Мукачево по вул. Крилова, 62, до неї в кабінет неочікувано увірвався її колишній чоловік ОСОБА_6 , останній підбіг до неї, вийняв з кишені куртки кухонний ніж розміром приблизно 30-40 сантиметрів, з коричнево-чорною рукояткою, яким ОСОБА_6 різав свині (вона раніше бачила його неодноразово), та приклав до її горла. Після цього почав викрикувати в її бік погрози, а саме, що заріже її, на той момент вона реально сприйняла його погрози та боялася за своє життя. Ще до цього випадку ОСОБА_6 неодноразово погрожував їй в телефонних розмовах.
Посилання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_9 про те, що ножа в обвинуваченого не було, а тому потерпіла не мала жодних реальних підстав побоюватись, на думку суду апеляційної інстанції спростовуються показами свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила наявність ножа та показами потерпілої.
Щодо доводів апелянтів про розбіжності у показах показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то такі не знайшли свого підтвердження під час розгляду судом апеляційної інстанції. Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є послідовними, що у сукупності підтверджуються й письмовими доказами, загальною характеристикою відносин між потерпілою і обвинуваченим.
Покази обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що з його сторони була наявна лише словесна сварка і відсутня жодна погроза фізичною розправою та вбивством, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вказані показання мають на меті уникнення ОСОБА_6 відповідальності за вчинений злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, органи досудового розслідування і суд першої інстанції дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, а тому наведені обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником в апеляційних скаргах доводи є необґрунтованими.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги є необґрунтованими й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2020 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4