ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/459/21 Справа № 210/4617/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого будівельником в ПП «Константа-1», не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1) 06 квітня 1995 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 140 ч.3, 46-1 КК України (в ред.ї 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

2) 01 квітня 1996 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 42, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі, звільненого 25 березня 1999 року умовно- достроково на 1 рік 8 місяців та 10 днів;

3) 27 березня 2000 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 141 ч.2, 145 ч.1, 42, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільненого 30 жовтня 2003 року по відбуттю строку покарання;

4) 22 квітня 2004 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 24 січня 2005 року по відбуттю строку покарання;

5) 18 липня 2005 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч.3, 309 ч.2, 357 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі;

6) 17 листопада 2005 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років та 3 місяців позбавлення волі, звільненого 04 жовтня 2008 року умовно-достроково на 9 місяців 25 днів;

7) 10 лютого 2009 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 2 років та 7 місяців позбавлення волі, звільненого 25 червня 2011 року по відбуттю строку покарання;

8) 12 жовтня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 187 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 05 червня 2014 року умовно- достроково на 1 рік 2 місяці та 18 днів;

9) 22 серпня 2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 203-2 ч.1, 71 КК України до 1 року 2 місяців та 18 днів позбавлення волі, звільненого 09 листопада 2015 року по відбуттю строку покарання;

10) 06 жовтня 2016 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 353 ч.1, 190 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1, 72 КК України до 3 років та 2 місяців позбавлення волі;

11) 06 грудня 2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років та 2 місяців позбавлення волі;

12) 15 травня 2017 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років та 4 місяців позбавлення волі;

13) 10 квітня 2018 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 353 ч.1, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років та 8 місяців позбавлення волі; 14) 25 травня 2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 186 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 20 листопада 2018 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0001127,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 продовжено до набрання вироку законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23.06.2019 року.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 22 червня 2019 року у вечірній час, у сквері, що розташований на АДРЕСА_2 , зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_10 , з яким у нього протягом тривалого часу були неприязні відносини.
Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , на ґрунті раніше виниклої взаємної неприязні один до одного, виникла сварка. Під час сварки, у ОСОБА_6 з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_12 , виник намір на заподіяння смерті останньому.

Діючи з цією метою, ОСОБА_6 , 22 червня 2019 року приблизно о 18 годині 10 хвилин, знаходячись у сквері, що розташований за вказаною вище адресою, діючи умисно, з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_12 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_12 та бажаючи настання саме таких наслідків, утримуючи в правій руці ніж, послідовно, один за одним, почав наносити клинком вказаного ножа удари в тулуб ОСОБА_12 , який стояв звернутим до нього обличчям, та намагався захиститись руками, наніс при цьому не менше 5 ударів, з яких не менше 3 ударів в тулуб, не менше 1 удару в ліву руку, та не менше 1 удару в шию потерпілого.

Після чого ОСОБА_6 виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, залишив місце вчинення злочину, а потерпілий ОСОБА_13 пройшовши декілька метрів, впав на асфальтоване покриття та в короткий проміжок часу, від отриманих ножових поранень помер.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_14 заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (більше 6 діб але менше 21 доби), та тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_12 .

В апеляції:
- прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 11 років.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та особу обвинуваченого, який є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не стала та скоїла новий злочин проти життя та здоров`я особи через пів року після звільнення, в людному місці (де в сквері та біля міського фонтану грають маленькі діти з батьками); знаряддя злочину ніж, узяв з місця свого мешкання та ніс його у руці приблизно 3 кілометри по жвавій, розташованій по "червоній" лінії вулиці; те, що провокаційні, зухвалі та протиправні дії потерпілого ОСОБА_10 , як на думку обвинуваченого, він не припинив демонстрацією наявного в нього ножа, а відразу застосував його та наніс потерпілому 5 ударів, та пішов з місця вчинення злочину, не надавши потерпілому допомоги.
Заслухавши прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали вирок суду законним та обґрунтованим, просили врахувати, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, а також врахувати провокаційну поведінку потерпілого; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 115 КК України, ніким з учасників провадження на оскаржуються, тому апеляційним судом не переглядаються.

Аналізуючи твердження прокурора про необґрунтованість призначення обвинуваченому занадто м`якої міри покарання, колегія суддів зазначає, що відповідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

Вказані вимоги Закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції послався на тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких, дані особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має місце проживання та реєстрації, не одружений, працевлаштований офіційно, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд послався і на те, що по справі встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , є рецидив злочинів.

При цьому судом береться до уваги підтверджена показами свідків поведінка самого потерпілого ОСОБА_10 безпосередньо перед вчинення злочину щодо нього нанесення ним ударів обвинуваченому за декілька годин до вбивства, перебування у стані алкогольного сп`яніння, а також вказівки своїй собаці напасти на ОСОБА_6 , що фактично призвело до загострення конфлікту, який відбувся між обвинуваченим та потерпілим.

Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, на строк - 8 років, оскільки саме такий вид та розмір покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Твердження прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто м`яким, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими. Обставини, на які посилається сторона обвинувачення, були враховані судом першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, в сукупності з іншими доказами по справі, їм було надано належної оцінки.

Порушення процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4