КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

30 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Цією ж ухвалою продовжено відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 07.01.2021 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в Шевченківському районному суді м. Києва перебуває на розгляді кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, а тому ризик переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень на даний час є актуальним, у зв`язку з чим, на переконання суду, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що ухвала суду постановлена з порушенням кримінального процесуального законодавства, тому є незаконна.

Як вважає апелянт, оскаржуване рішення не можна вважати обґрунтованим, тому що всупереч вимог ст. 370 КПК України, судом об`єктивно не з`ясовані фактичні обставини справи, не досліджувались також судом під час судового розгляду будь-які докази, а відповідно прокурором не надавались до клопотання докази, які би будь-яким чином обґрунтували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та які б виправдовували його тримання під вартою.

Також, на думку обвинуваченого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відповідає характеру та тяжкості вчиненого злочину, тому можливо застосувати альтернативний запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки заявлені ризики, не виправдані та необґрунтовані.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року про продовження обвинуваченомузапобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що ризики наведені прокурором є недоведеними, невмотивованими та необґрунтованими, а також такими, що суперечать та не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході судового розгляду, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року, оскільки суд апеляційної інстанції вважає її законною та обґрунтованою.

Всупереч доводам апеляційної інстанції, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про його особу та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.
Крім того, незважаючи на доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що існуючий запобіжний захід не є виправданим, через відсутність ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, в тому числі інтереси потерпілої, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш мякий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого до повторного розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, до 07 січня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року, відповідно до якої суд продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, до 07 січня 2021 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 760/23457/17

Номер провадження : 11-кп/824/4062/2020

Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1