Справа № 569/8969/20
УХВАЛА

14 липня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , про зміну міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся в суд із клопотанням про зміну запобіжного заходу у цілодобового домашнього арешту на більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування клопотання вказує, що в провадженні СУ ГУ НП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №00000132 від 04.06.2020 року відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області 05.06.2020 до ОСОБА_5 ,. який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонено залишати житло за місцем його проживання цілодобово з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З часу застосування судом запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваний ОСОБА_5 , перебував вдома по місцю свого проживання та жодного разу не порушував його режиму., на першу вимогу прибував до слідчого та був допитаний. У нього також відсутні документи, що дають право на виїзд з України за кордон, зокрема і паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Підозрюваний визнає, що вчинив не правильно та зник з місця ДТП, хоча слід звернути увагу на те, що через короткий проміжок часу повернувся та повідомив працівникам поліції, які перебували на місці події, що саме він вчинив наїзд, однак, через перебування у шоковому стані покинув її місце.
ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, де проживає разом із дружиною та двома малолітніми дітьми та по місцю проживання характеризується позитивно, також маж постійне місце роботи, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Крім того є інвалідом третьої групи загального захворювання із ураженням внутрішніх органів.
На даний час, перебування під цілодобовим домашнім арештом позбавляє підозрюваного права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, відшкодування заподіяної шкоди, а також він може бути звільненим з роботи через неможливість виконання своїх трудових обов`язків, що не уможливить таке відшкодування, що стане наслідком погіршення і так скрутного становища родини ОСОБА_5 ..
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник повністю підтримали клопотання, просили його задоволити з підстав викладених у ньому.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання за необґрунтованістю.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну часткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Судом встановлено, що СУ ГУ НП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №00000132 від 04.06.2020 року відносно ОСОБА_7 підозрюваногоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.
05.06.2020 слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року у справі №1-28/2017 «Щодо відповідності Конституції України положення 3 речення ч. 3 ст. 315 КПК України», суд зазначив: Україна є демократичною, правовою державою; в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні їй відповідати; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; правосуддя в Україні здійснюють виключно суди (ст. ст. 1, 3 ч. ч. 1,2 ст. 8, ч.1 ст. 55, ч. 1 ст. 24 Основного Закону України).
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що право на свободу та особисту недоторканість є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини.
Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абз. 3 п. п. 2.1. п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016).
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у КПК України.
Застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.
Крім того, згідно сти. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, а також гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_5 тісно співпрацює з органом досудового розслідування, має постійне місце проживання, де проживає з дружиною та має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, також має постійне місце роботи у ПрАТ «Костопільський завод скловиробів», являється інвалідом ІІІ-ї групи загального захворювання із ураженням внутрішніх органів. Крім того, дружина не працює, а тому не має матеріальних засобів на утримання двох малолітніх дітей.
Як запевнив слідчий в судовому засіданні на даний момент всі свідки по кримінальному провадженні допитані, всі необхідні речові докази вилучені і проводяться тільки відповідні експертизи.
Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 являється злочином невеликої тяжкості, і санкція даної статті передбачає обмеження волі та позбавлення волі до двох років.
Згідно сталої практики Європейського суду, цілодобовий домашній арешт прирівнюється до запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а вказаний запобіжний захід застосовується тільки до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
На кожну вимогу слідчого, прокурора, суду з`являвся вчасно, порушень не допускав, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, підозрюваному слід змінити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме: заборонити йому покидати жито за адресою в АДРЕСА_1 , у проміжок часу з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно ч. 5 ст. 194 КПК України для забезпечення явки підозрюваного до органу досудового розслідування та своєчасного проведення слідчих дій по кримінальному провадженню необхідно покласти на ОСОБА_5 обов`язки визначені в ухвалі Рівненського міського суду від 05.06.2020.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд задовольняє клопотання захисника, є достатньо обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 201,205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовільнити.

Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому в АДРЕСА_1 , з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічну пору доби з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв, за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 04.08.2020.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до СУ ГУНП в Рівненській області.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, які передбачені ухвалою від 05.06.2020.

Термін дії обов`язків, покладених судом визначити до 04.08.2020.

Встановити строк дії ухвали до 04.08.2020.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 негайно доставляється до місця проживання.

Ухвалу від 05.06.2020 вважати такою, що втратила силу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п"яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1