Справа № 159/6762/20
Провадження № 1-кп/159/207/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 200 351 100 002 00 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактичного мешканця АДРЕСА_2 , а також: АДРЕСА_3 , а також: с. Годовичів Турійського району Волинської області, гр. України, розлученого, має на утриманні 1 неповнолітню дитину зі слів, самозайнятого - ФОП, з освітою середньою, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:
1. 21.12.10 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі на строк 1 р., 06 міс. з іспитовим строком 1 р.;
2. 27.11.12 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 3 р.;
3. 05.08.16 р. Луцьким міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до обмеження волі на строк 4 р.; звільненого умовно достроково 12.09.19 р. за ухвалою Рівненського райсуду Рівненської області від 04.09.16 р. на невідбутий строк покарання: 1 р., 08 міс., 08 днів, маючого не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше, а саме: за вирокомЛуцького міськрайсуду Волинської області від 05.08.16 р. засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності. Так о 18 год. 25.08.20 р. обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на платформі № 8 автовокзалу станції м. Ковеля, що по бульв. Лесі Українки, 40 у м. Ковелі Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливу мету заволодіння чужим майном обманним шляхом, скориставшись довірою потерпілого ОСОБА_5 , 86 р. н., шляхом обману, під приводом зателефонувати до своєї цивільної дружини, заздалегідь не маючи наміру повертати мобільний телефон, належний потерпілому, заволодів цим мобільним телефоном марки «Хіаоmi redmi 6 а» вартістю 1 483 грн, 33 коп., що знаходився у чохлі, що не становить майнової цінності, із сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», що не становить майнової цінності, на рахунку якої кошти були відсутні, що звернув на свою користь, спричинивши потерпілому вказану вище майнову шкоду.

Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю. Суду показав, що, дійсно, він увечері у серпні 2020 р., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на автовокзалі м. КовеляВолинської області, попросив потерпілого телефон, зазначивши, що хоче подзвонити, та заволодів мобільним телефоном потерпілого обманним шляхом, скориставшись довірою останнього. Відійшовши у сторону, розмовляючи по телефону, він пішов геть. Наміру повертати мобільний телефон потерпілому не мав. З телефоном пішов до ломбарду «Скарбниця», де був виявлений та затриманий поліцією. Мобільний телефон мав намір здати у ломбард, передавши телефон ледве знайомому йому ОСОБА_6 , з яким тоді ж познайомився та розпивав спиртне, та який мав при собі документи, маючи намір отримати грошові кошти. Мобільний телефон при затриманні поліцією ОСОБА_6 кинув на землю, а інший знайомий підняв той телефон і віддав поліції. Телефон було вилучено і повернуто потерпілому. Про вчинене шкодує, щиро розкаюється, просить його не позбавляти волі.

Прокурор заявила про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обвинувачений не заперечив.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, у скоєному щиро розкаюється.

Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.

Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винуватого у їх сукупності.

Так суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно розповів про всі обставини вчинення ним вище зазначеного кримінального правопорушення; зазначив про те, що про вчинене шкодує.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом також враховується те, що обвинувачений посередньо характеризується по місцю реєстрації місця проживання, є самозайнятим та має доход, є працездатним, має на утриманні 1 неповнолітню особу, раніше він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а востаннє - 05.08.16 р. Луцьким міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до обмеження волі на строк 4 р.; звільнений умовно достроково 12.09.19 р. за ухвалою Рівненського райсуду Рівненської області від 04.09.16 р. на невідбутий строк покарання: 1 р., 08 міс., 08 днів., однак, під час умовно дострокового терміну звільнення від відбування реального покарання вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення; стан його здоров`я. Суд враховує також позицію потерпілого, який не подав до суду таких заяв, що свідчили б про наявність у нього будь - яких претензій до обвинуваченого чи бажання його суворого покарання.

Суд враховує, що обвинувачений 05.08.16 р. засуджувався Луцьким міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до обмеження волі на строк 4 р.; звільнений умовно достроково 12.09.19 р. за ухвалою Рівненського райсуду Рівненської області від 04.09.16 р. на невідбутий строк покарання: 1 р., 08 міс., 08 днів., на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення мав не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, однак, під час умовно дострокового терміну звільнення вчинив новий умисний корисливий злочин.
Тому підстав для застосування положень ст. ст. 75, 69 КК України суд не вбачає з огляду на таке: обвинувачений був попередньо неодноразово засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, а востаннє - за вироком Луцького міськрайсуду Волинської області від 05.08.16 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 4 р. реально і був звільнений умовно достроково строком на 1 р., 08 міс., 08 днів, однак, новий інкримінований йому умисний корисливий злочин вчинив під час строку умовно дострокового звільнення.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише з ізоляцією його від суспільства, так як обвинувачений за вироком Луцького міськрайсуду Волинської області від 05.08.16 р. засуджувався за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі, однак, належних висновків не зробив та довір`я суду за умовно достроковим його звільненням не виправдав.

Тому суд вбачає підстави для застосування положень ст. ст. 71, 72 КК України.
Суд вважає, що, з огляду на наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини можливо строк відбування покарання відраховувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Процесуальні витрати у справі слід у повному обсязі покласти на обвинуваченого.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, 06 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайсуду Волинської області від 05.08.16 р. 1 (один) рік, 08 (вісім) місяців, 08 (вісім) днів обмеження волі, - з врахуванням положень ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно визначити ОСОБА_4 у покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання слід рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на доход держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн, 80 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи (висновок № СЕ 19/103 20/9 623 ТВ від 07.12.20 р.).

Речовий доказ у справі - телефон мобільний марки «Хіаоmi redmi 6 а», що переданий на зберігання до камери схову Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області відповідно до постанови слідчого від 22.09.20 р. і за квитанцією № 000550, - повернути потерпілому ОСОБА_5 ..

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1