Справа № 524/4642/20
Провадження № 1-кс/524/2042/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малики, Кременчуцького р-ну, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000547 від 30.07.2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000547 від 30.07.2020 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 .

На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 30.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за фактом нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 30.07.2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував в будинку, який належить його матері ОСОБА_8 , та, де він на даний час тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаний час на територію подвір`я, неогородженого парканом домоволодіння, з метою з`ясування обставин конфлікту ОСОБА_5 з ОСОБА_9 прийшов ОСОБА_10 , цивільною дружиною якого являється остання. Зайшовши на територію домоволодіння, ОСОБА_10 при собі мав дерев`яний предмет, схожий за формою на бейсбольну биту, яку тримав у руці, з яким він пройшов у веранду будинку на території вищевказаного домоволодіння. У ОСОБА_5 , який побачив у приміщення будинку ОСОБА_10 , виник раптовий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи умисно, схопив у руки дерев`яний табурет та почав ним наносити ОСОБА_10 чисельні удари у область голови та тулуба. Від отриманих ударів ОСОБА_10 випустив з рук дерев`яний предмет, схожий на биту та з метою уникнення подальшого побиття намагався вийти з веранди будинку. ОСОБА_5 в цей час кинув на підлогу табурет та, продовжуючи свій злочинний умисел, схопив дерев`яний предмет, схожий на биту та наніс ОСОБА_10 , який в цей час повернувся до нього спиною декілька ударів в область голови, від яких останній впав на підлогу. Після отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 підвівся з підлоги та вийшов на подвір`я. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_10 та знову наніс йому декілька ударів дерев`яним предметом, схожим на биту в область голови. Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_10 впав на землю та тимчасово втратив свідомість, а ОСОБА_5 продовжив наносити йому удари битою в область голови, тулуба та кінцівок. Через короткий проміжок часу, ОСОБА_5 припинив побиття та пішов до літньої кухні на території вказаного домоволодіння. Прийшовши до тями, ОСОБА_10 підвівся із землі та дійшов до свого автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на дорозі, поряд з подвір`ям. Коли ОСОБА_10 намагався сісти до автомобіля, в цей час його наздогнав ОСОБА_5 та знову наніс удар битою по голові, від якого потерпілий впав на асфальтоване покриття дороги. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , який тримав в одній руці биту, а в іншій кухонний ніж, який взяв у літній кухні, почав наносити ОСОБА_10 удари вказаним ножом в область голови та тулубу. Після отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 вдалось сісти до свого автомобіля та поїхати з місця події, після чого його доставлено в КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» в стані травматичного шоку ІІІ ступеню (тяжкого ступеню тяжкості) з загрозою життю, з діагнозом: травматичний шок ІІІ ст., ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні різані рани голови та обличчя, різана рана лівої гомілки, забої обох верхніх кінцівок.

30.07.2020 року ОСОБА_5 відповідно до протоколу затримання затриманий о 22 год. 20 хв. в порядку ст. 208 КПК України.

31.07.2020 року відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР створено слідчу групу у складі: начальника СВ ОСОБА_12 , заступника начальника СВ ОСОБА_13 , старшого слідчого ОСОБА_14 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Заслухавши прокурора та слідчого, які підтримали внесене слідчим клопотання, підозрюваного ОСОБА_5 , який згоден щодо обрання такої міри запобіжного заходу, його захисника адвоката ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення даного клопотання та просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, повідомляла, що клопотання слідчого є необґрунтованим, ризики нічим не підтверджуються, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В пункті «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про застосування тримання під вартою слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Войкін та інші проти України» (сaseOfVoykinandothersv.Ukraine), заява №47889/08,Страсбург,27березня 2018року,остаточне 27/06/2018,§136 Суд нагадує, що з метою дотримання пункту 1 статті 5, тримання від вартою, яке розглядається, в першу чергу має бути «законним», у тому числі з дотриманням встановленого законом порядку; у зв`язку з цим Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства та встановлює обов`язок забезпечувати дотримання його матеріальних і процесуальних норм. Проте, вона також вимагає, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, а саме захисту осіб від свавілля. Крім того, тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи, і вони були визнані недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, які можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідності позбавлення свободи вимогам національного законодавства недостатньо; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що фактично затриманий працівниками поліції близько о 20 год. 00 год. 30.07.2020 року, проживає з матір`ю та відчимом за адресою: АДРЕСА_2 . В той день прокинувся від криків матері, побачив як потерпілий ОСОБА_10 відштовхнув його матір, після чого кинувся на нього з битою. Схопив табуретку і почав наносити удари, кількість завданих ударів не пам`ятає. Потерпілий нічого не пояснював, почав зразу бити. Після чого ОСОБА_5 схопив ніж та порізав потерпілому колеса на автомобілі. Чи наносив удари ножем потерпілому не пам`ятає.

Обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя при розгляді клопотання не бере до уваги, враховуючи, що дані особи не були безпосередньо допитані у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує, що оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за вчинення злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 з урахуванням обсягу підозри, покарання, яке загрожує у разі визнання винним, у підозрюваного наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його фактичного проживання, а саме те, що він офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою, злочин вчинено проти життя та здоров`я людини, тілесні ушкодження, нанесені потерпілому, небезпечні для життя в момент заподіяння, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду та органу досудового розслідування. Враховуються також вік та стан його здоров`я. Об`єктивних даних щодо стану здоров`я, які перешкоджають у перебуванні в місці попереднього ув`язнення слідчому судді не надано. Особа не позбавлена можливості звертатися до лікаря та отримати об`єктивні дані для зміни запобіжного заходу чи звільнення за станом здоров`я.

Сторона захисту не позбавлена можливості ініціювання питання щодо зміни запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України.
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Зважаючи на зазначені вище обставини та враховуючи суспільний інтерес, що виник у зв`язку із зазначеною підозрою, завдану шкоду здоров`ю потерпілого, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки хоч і вважається раніше не судимою особою в силу ст. 89 КК України, але вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, та вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з застосуванням застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи в момент заподіяння тілесних ушкодженьслідчий суддя вважає за можливе на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000547 від 30.07.2020 року, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів на період досудового розслідування.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України визначити з моменту фактичного затримання о 22 год. 20 хв. 30.07.2020 року по 22 год. 20 хв. 27.09.2020 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1