Справа № 166/237/20 Провадження № 11-кп/802/524/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.191 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 19 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, не працює, раніше судимого 25.09.2018 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.1 ст.191 КК України до покарання у виді штрафу,
засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним за те, що в період з 15 до 30 липня 2019 року він, перебуваючи в приміщенні Еко-Маркету ТзОВ «ТД» «Аванта», на вул. Центральній, 80, в смт. Ратне Ратнівського району, переслідуючи корисливу зацікавленість та умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов у службовий кабінет директора та адміністратора, де таємно, умисно, повторно, викрав з шухляди стола грошові кошти в сумі 200 гривень, які належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в період з 03 до 07 серпня 2019 року він же, перебуваючи в приміщенні Еко-Маркету ТзОВ «ТД» «Аванта», на вул. Центральній, 80, в смт. Ратне Ратнівського району, переслідуючи корисливу зацікавленість та умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов у службовий кабінет директора та адміністратора, де таємно, умисно, повторно, викрав з шухляди стола грошові кошти в сумі 200 гривень, які належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В період з 24 до 27 серпня 2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Еко-Маркету ТзОВ «ТД» «Аванта», на вул. Центральній, 80, в смт. Ратне Ратнівського району, переслідуючи корисливу зацікавленість та умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов у службовий кабінет директора та адміністратора, де таємно, умисно, повторно, викрав з шухляди стола грошові кошти в сумі 500 гривень, які належать ОСОБА_10 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в період часу з 10 липня 2019 року до 10 вересня 2019 року, відповідно до наказу № К-127 від 09.07.2019, він, виконуючи обов`язки приймальника товару у Торговому залі ТзОВ «Торговий дім «Аванта», що на вул. Цетральній, 80, в смт. Ратне Волинської області, будучи матеріально відповідальною особою, в порушення передбачених посадовою інструкцією обов`язків щодо здійснення операцій з прийому, обліку, видачі і збереження майна, умисно, діючи з корисливих мотивів, всупереч інтересам ТзОВ «Торговий дім «Аванта», під час робочого дня, керуючись метою привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, маючи єдиний злочинний умисел, на своєму робочому місці у вищевказаному магазині, умисно, повторно, привласнив ввірене йому майно, а саме 81 пачку цигарок, на суму 2755 гривень 16 коп., чим завдав матеріальної шкоди ТзОВ «Торговий дім «Аванта» на вказану суму.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Посилається на те, що санкція ч.3 ст.191 КК України передбачає обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Однак місцевим судом ОСОБА_7 за ч.3 ст.191 КК України призначене основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без вказівки на призначення додаткового покарання. Вказує, що обвинувачений має судимість за вчинення корисливого злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Тому просить вирок суду скасувати і ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.185, ч.3 ст.191 КК України і призначити за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади на строк три роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади на строк три роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала подану апеляцію у повному обсязі, просила скасувати вирок та ухвалити новий, обвинуваченого, який не заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.191 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно, є правильною і ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку суду апеляційної інстанції, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставними.
Санкція ч.3 ст.191 КК України передбачає обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Як вбачається з вироку, суд призначив ОСОБА_7 за ч.3 ст.191 КК України основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без вказівки на призначення безальтернативного додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
З огляду на вказані обставини, апеляційний суд доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які належать до категорії середньої тяжкості і тяжких.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і відшкодування завданої матеріальної шкоди у повному обсязі.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції не вбачає.
Апеляційний суд бере до уваги особу винного, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання і задовільну характеристику, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і конкретні обставини скоєних злочинів, а саме: відсутність тяжких наслідків їх вчинення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на позицію потерпілої сторони, яка не наполягала на суворій мірі покарання, у зв`язку із тим, що завдані збитки обвинуваченим відшкодовані у повному обсязі.

Між тим, суд апеляційної інстанції враховує, що така позиція потерпілої сторони у судових засіданнях місцевого та апеляційного судів не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, задовільно характеризується, апеляційний суд на підставі ст.75 КК України вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Судом апеляційної інстанції ОСОБА_7 призначається додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, на строк два роки, як це передбачає санкція ч.3 ст.191 КК України.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Крім того, призначене покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 420КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 19 травня 2020 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.191 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за:
- ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- ч.3 ст.191 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю, на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю, на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий

Судді