УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000211 від 23.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
23.03.2020 на адресу СУ ГУНП в Одеській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС 1 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області про те, що невстановлені особи організували мережу незаконних гральних закладів на території Одеської області, які функціонують по теперішній час.
В ході проведення досудового розслідування було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які надали показання про те, що ними було неодноразово здійснено відвідування гральних закладів на території міста Одеси, які здійснюють свою незаконну діяльність шляхом ретельної конспірації.
Також, під час проведення досудового розслідування, в якості свідків було також допитано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які постійно проживають по сусідству із квартирою, на території якої невстановленими особами організовано незаконну діяльність грального закладу.
На виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, працівниками ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області було установлено, що на території м. Одеса та Одеської області на теперішній час також здійснюється незаконна діяльність гральних закладів, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», протокольного рішення наради керівництва Національної поліції України від 02.12.2016, наказу Голови національної поліції України від 02.12.2016 №1259 «Про організацію та проведення заходів щодо протидії кримінальним правопорушенням у сфері грального бізнесу», з метою вжиття ефективних заходів із протидії гральному бізнесу,у досудового розслідування виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем здійснення незаконної діяльності гральних закладів, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, під час досудового розслідування виникла необхідність в документуванні злочинної діяльності у сфері грального бізнесу, шляхом вилучення предметів та речей, які можуть прямо вказувати на те, що окремими особами на території міста Одеси та Одеської області організовано гральний бізнес, всупереч діючого законодавства України.
Так, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем незаконної роботи грального закладу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, оптичних носіїв інформації, серверів, маршрутизаторів, іншого комп`ютерного обладнання, планшетів, моніторів (телевізорів), меблів, шляхом використання яких невстановленими особами здійснюється організація функціонування грального закладу, а також рукописних (в тому числі чорнових) записів, пов`язаних з організацією роботи грального закладу, та грошових коштів, отриманих внаслідок функціонування грального закладу, тобто тих, які отримані злочинним шляхом.
01.12.2020 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2020 проведено обшук приміщення грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.
За результатами проведення огляду вказаних вилучених предметів та документів встановлено, що вони мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та містять відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, мають бути визнані в якості речових доказів, та долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження, у зв`язку із чим слідчим винесено постанову про визнання їх речовим доказом.
Також встановлено, що меблі, та інші речі, які були вилучені в ході проведення вказаного вище обшуку використовувались невстановленими особами, з метою створення комфортних умов для відвідувачів незаконних гральних закладів, тобто є предметами, які використовувались під час вчинення вказаного злочину, у зв`язку з чим, з метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Метою накладення арешту згідно п.1, п.11 ч.2 ст.170 КПК України, на вищевказані предмети, є збереження речових доказів якими вони є,та мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та їх арешт потрібен для позбавлення власників можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного та об`єктивного рішення.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до заяви, слідчий клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Від представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 надійшло заперечення на клопотання про арешт майна, відповідно до якого клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим, обшук, під час якого були вилучені речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні, був проведений з порушеннями відомостей про повідомлення будь-яких осіб про підозру в рамках кримінального провадження відсутні матеріали клопотання не містять достатніх відомостей, які б вказували на наявність у вилученого майна, та зокрема, комп`ютерної техніки, передбачених ст. 98 КПК України, ознак та відповідність його зазначеним критеріям. Крім того, ані у постанові про визнання речовими доказами, ані у клопотанні про арешт майна, слідчий не вказує жодних ідентифікуючих ознак вилученого майна. Представник власника майна просив розглянути клопотання про арешт майна за його відсутністю.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, зокрема, рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС 1 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області, встановлено, що на території Одеської області на теперішній час здійснюється незаконна діяльність гральних закладів, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 01.12.2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, був проведений обшук в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого були вилучені речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені речі, зокрема, моноблоки, роутер, відеореєстратор, планшети, аркуші паперу, крісла, комп`ютерні столи, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зокрема, використовувались для здійснення незаконної діяльності гральних закладів, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме відомості щодо обставин кримінального правопорушення, а також дані щодо осіб, ймовірно причетних до його вчинення.
Слідчий суддя також зазначає, що вищевказане майно необхідне для проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, з метою встановлення слідів кримінального правопорушення, а також відомостей, які можуть бути в подальшому використані як докази.
Вищевикладене також підтверджується постановою про визнання речових доказів та місце їх зберігання від 02.12.2020 року, відповідно до якої вилучені речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000211 від 23.03.2020 року.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також необхідність проведення експертних досліджень та необхідних слідчий дій з вказаним майном.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, речі та документи можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені документи.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000211 від 23.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі та документи, які 02.12.2020 були вилучені за місцем здійснення незаконної гральної діяльності, за адресою: 02.12.2020 за місцем здійснення незаконної гральної діяльності, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- Моноблок марки «Asus» серійний номер ВВPECJ013464;

- Моноблок марки «Asus» серійний номер S4PTAS017227;

- Моноблок марки «Asus» серійний номер BBPECJ005537;

- Моноблок марки «Asus» ,б/н;

- Роутер марки «TPlink» серійний номер 038;

- відеореєстратор серійний номер 5L03F97PAZ9F20D;

- Планшет марки «NOMI» IMEI НОМЕР_1 ;

- Планшет марки «NOMI» в корпусі сірого кольору;

- Планшет марки «NOMI» IMEI НОМЕР_2 ;

- Планшет без ідентифікаційних ознак в корпусі біло-золотистого кольору;

- Планшет без ідентифікаційних ознак в корпусі сірого кольору;

- 4 аркуші паперу з наявними на ними рукописними записами у вигляді контактних номерів мобільних телефонів;

- 20 крісел меблевих;

- 22 комп`ютерні столи.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1