Справа № 169/560/20
Провадження № 1-кп/169/120/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ковелі Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має повну загальну середню освіту, не працює, неодружений, є громадяном України, судимий: вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2020 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та угоду про примирення, укладену 13 липня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 20 квітня 2020 року о 21 годині 00 хвилин із дитячого возику, що знаходився без нагляду поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів умисно таємно повторно викрав мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі А8», вартістю 2999 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, скоїв злочин, передбачений частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України.

13 липня 2020 року між потерпілою та обвинуваченим укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачений повністю визнає свою винуватість у вчиненні вищевказаного злочину і щиро розкаюється у вчиненому; сторони угоди констатують факт добровільності її укладення і що завдана потерпілій злочином шкода повністю відшкодована; сторони узгодили, що покарання обвинуваченому за вчинення вказаного злочину призначається у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців із визначенням остаточного покарання з застосуванням положень частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України зі звільненням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на обвинуваченого виконання передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпіла просили затвердити укладену між ними угоду про примирення, прокурор, вказуючи на відповідність угоди вимогам закону, не заперечував проти її затвердження.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною п`ятою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, правову кваліфікацію органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, будь-яких претензій майнового чи морального характеру потерпіла до обвинуваченого не має.

Узгоджене сторонами покарання передбачене санкцією частини другої статті 185 Кримінального кодексу України, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України, та вимогам частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні вчинено до постановлення вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2020 року, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням цілком узгоджується з положеннями статті 75 Кримінального кодексу України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 Кримінального процесуального кодексу України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє та усвідомлює права, визначені в пункті 1 частини п`ятої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною першою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, яке до нього буде застосовано.

Під час підготовчого судового засідання з`ясовано у потерпілої, що вона цілком розуміє та усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені частиною першою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що в розглядуваному випадку відсутні фактичні підстави для визнання винуватості чи обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечувалося у підготовчому судовому засіданні сторонами угоди.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 13 липня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2020 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі А8» залишити у володінні потерпілої ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий