Справа № 487/4890/20
Провадження № 1-кс/487/613/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та зменшення розміру застави, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 на нічний домашній арешт та зменшення розміру застави до мінімального розміру.
В обґрунтування клопотання зазначено про необґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , відсутність належних та допустимих доказів, на підтвердження вини підозрюваного; не доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; не доведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу; належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .
У судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали клопотання, наполягали на його задоволенні.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За змістом ч. 4 ст. 201 КПК України, розгляд клопотання здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002760 від 27.08.2020, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України за підозрою ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти експлуатації транспорту на шлях виправлення не став, а вчинив новий злочин проти експлуатації транспорту за наступних обставин.
Так, у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місце та час у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, 26.08.2020 року ОСОБА_5 , приблизно о 02 годині 50 хвилин, знаходився у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_1 , де побачив легковий автомобіль седан-В, марки "KІA" моделі "ОРТІМА" 2012 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, використовуючи заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину у вигляді електронного пристрою для зчитування сигналу сигналізації та зняття блокування замків дверей автомобіля, відчинив його.
Після цього ОСОБА_5 знаходячись за кермом автомобіля марки "KІA" моделі "ОРТІМА" 2012 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб привів двигун в дію встановивши контроль над транспортним засобом і отримавши можливість переміщення його в просторі, чим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом.
В подальшому заволодівши викраденим транспортним засобом ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину на автомобілі, розпорядившись майном як своєю власність, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 310200 гривень.
05.09.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.09.2020 року, залишеною без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28.09.2020 року, застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 04 листопада 2020 року включно. Визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень. У разі звільнення під заставу, зобов`язано ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин даного кримінального провадження.
16.10.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та зменшення розміру застави.
28.10.2020 заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 продовжено строк досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню до 3-х місяців, тобто до 05.12.2020 року.
29.10.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва було продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 05 грудня 2020 року включно.
30.11.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва було продовжено строк досудового розслідування 6 місяців, тобто до 05.03.2021 року.
30.11.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва, залишеною без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17.12.2020 року, було продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 28.01.2021 року включно.
При цьому судам першої та апеляційної інстанції було враховано, що наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 від 27.08.2020; протоколу огляду місця події від 27.08.2020; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 27.08.2020; протоколу проведення обшуку від 04.09.2020; протоколу проведення обшуку від 04.09.2020; протоколу проведення обшуку від 04.09.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 04.09.2020; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ; протоколу огляду предмета від 05.09.2020.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України є безпідставними.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
П. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчим суддею було враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, згідно ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Отже з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 289 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Досудове розслідування перебуває на начальному етапі. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 177 УКПК України стороною обвинувачення доведено, що без встановлення відповідних обмежень, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
За даними вимоги УІАП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2020 року №2436/16-2020 ОСОБА_5 було засуджено 07.09.2010 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 23.06.2014 рок з Беленьковської ВК Запорізької області №99 у зв`язку із застосуванням Закону України «Про амністію».
19.02.2017 року ОСОБА_5 був затриманий за ч. ст. 263 КК України Франківським ВП ГУНП в Львівськй області; 24.02.2017 року був звільнений з-під варти згідно ухвали Франківського районного суду міста Львова від 21.02.2017 року у зв`язку зі сплатою застави у сумі 320000 гривень.
21.12.2018 року ОСОБА_5 затриманий ГУНП в Дніпровській області за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 290, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 290 КК України. Звільнений на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2019 року, якою скасовано ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
09.06.2019 року затриманий ГУНП в Київській області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України. Звільнений 28.05.2020 року згідно ухвали Деснянського районного суду міста Києва у зв`язку із сплатою застави 140000 гривень.
Наразі кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 перебувають на розгляді судів першої інстанції.
Крім того, при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України було враховано встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях йому загрожує покарання до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також слідчим суддею враховується вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1984 році, зі слів перебуває на обліку за станом здоров`я, але діагноз не пам`ятає; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання: ОСОБА_5 одружений, має двох неповнолітніх дітей та мати, які перебувають на утриманні; має постійне місце мешкання; постійного місця роботи не має; має судимість та повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які перебувають на розгляді суду; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 , у сумі 310200 гривень; ризик продовження та повторення протиправної поведінки.
Стороною захисту у поданому клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час його розгляду судом не наведено та не підтверджено обставини, які свідчать про можливість зміни обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, та які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заході, але про які сторона захисту не знала та не могла знати.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі триває.
Даних про те, що встановлені під час обрання та продовження запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися або перестали існувати, а також про те, що менш суворий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та запобігти наявним ризикам - стороною захисту не надано.
Дані щодо особи підозрюваного, в тому числі наявності в нього родини та утриманців, були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу.
Розмір застави також було визначено з урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
Достатніх даних про те, що застава в меншому розмірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного стороною захисту не надано. Крім того, вказаним доводам вже неодноразово надавалась оцінка судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг на ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва про обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Таким чином, з огляду на конкретні, наведені вище, обставини кримінального провадження, клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 на нічний домашній арешт та зменшення розміру застави до мінімального розміру не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 201, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та зменшення розміру застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 16.02.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1