Справа № 282/192/19
Провадження № 1-кс/282/65/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2021 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000109 від 29.03.2017,-

ВСТАНОВИВ:
Скаржник зазначає, що 29.03.2017 року було відкрито кримінальне провадження, зареєстроване до ЄРДР № 0000109, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

01 лютого 2021 року, скаржник звернувся із письмовою заявою до начальника СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , з проханням надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення, зробити їх копії та отримати постанову про закриття кримінального провадження.

Однак, станом на 09.02.2021 року, відповіді на свою заяво скаржник не отримав.

Саме тому, скаржник просить зобов`язати заступника начальника начальника СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , надати йому можливість як заявнику та потерпілому можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, зробити копії та надати постанову про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий у судове засідання на розгляд скарги не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Його неявка у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

У частинах 1, 2 статті 55 Конституції України, проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той час, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

Главою 26 КПК України, визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК України, передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України, перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

За приписами ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як на правову підставу для подання скарги скаржник покликається на ст. 303 КПК України.

Слід вказати, що бездіяльність слідчого чи прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

29 березня 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за номером № 0000109, що стверджується копією витягу з ЄРДР.

01 лютого 2021 року ОСОБА_3 , звернувся до начальника СВ Любарського ВП ОСОБА_4 , із заявою про надання можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, зробити копії документів та надати постанову про прийняте рішення по кримінальному провадженню (без зазначення, якого саме прийнятого рішення).

Отже, у даному випадку, ОСОБА_3 , оскаржує бездіяльність начальника слідства ОСОБА_4 , яка полягає у тому, що йому не надано для ознайомлення матеріали кримінального провадження у визначні строки, не надано можливості зняття їх копій та не надано у визначені строки постанови про прийняте рішення у кримінальному провадженні.

Однак, чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено обов`язку слідчого у визначені КПК України строки надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення заявнику та у визначені строки надати їх копії. Скаржником також не наведено чинних норм КПК України, які прямо вказують на таки обов`язок слідчого.

Окрім того, скаржником не наведено та не підтвердженого того факту, що слідчим порушено строки, щодо вручення йому постанови про прийняте рішення у кримінальному провадженні та за наслідками якого саме рішення.

Відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що скаржником оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні процесуальної дії, яку він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк на підставі ст. 303 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність.

Відтак, враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000109 від 29.03.2017.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1