Справа № 1-157/12
Провадження № 1/497/3/2020
ПОСТАНОВА
про попередній розгляд справи та про її призначення до судового розгляду

30.07.2020 року м. Болград
Колегія суддів Болградського районного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підсудного ОСОБА_8 , який доставлений в зал суду під вартою,
потерпілого ОСОБА_9
попередньо розглянувши в місті Болграді Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.9,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_8 згідно обвинувального висновку органами досудового слідства обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.9,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.
Враховуючи, що ця кримінальна справа надійшла до суду від прокурора з обвинувальним висновком до дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України, а саме 14.02.2011 р., то відповідно до п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» цього Кодексу вона підлягає розгляду судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом, а саме в порядку Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року.
Дана кримінальна справа була передана на розгляд Болградського районного суду Одеським апеляційним судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст.38 КПК 1960 року, після скасування попереднього вироку першої інстанції Одеським апеляційним судом ухвалою від 22 листопада 2019 року (т. 8 а.с. 172-178). Цією ж ухвалою справу направлено на новий судовий розгляд, який відповідно до ч. 1 ст.400 КПК 1960 року, має бути проведений у відповідності з вимогами глав 23 - 30 цього Кодексу, тобто зі стадії попереднього розгляду справи суддею.
Під час попереднього розгляду справи прокурор просив призначити справу до розгляду, вважаючи, що дотримані усі норми Кримінального та Кримінально- процесуального кодексів України, його думку підтримали потерпілий ОСОБА_9 .
Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_8 , заявив клопотання про зміну обраного запобіжного заходу його підзахисному. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 знаходиться під вартою в слідчому ізоляторі з 16 листопада 2010 року, тобто майже 10 років, а відповідно до так званого «закону Савченко», він вже відбув покарання майже в 20 років, тобто протягом досить тривалого невиправданого обставинами справи та даними про особу, строку (не судимий, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, та проживав зі своїми батьками, які за цей час досягли пенсійного віку). При цьому зазначає захисник, особливо негативним є те, що досить тривале тримання ОСОБА_8 під вартою в слідчому ізоляторі обумовлене істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, допущеними судами першої і другої інстанції. Те що через 10 років буде винесений обвинувальний вирок, який набуде законної сили, на його думку, малоймовірне, з огляду на складність дослідження та перевірки обставин, які відбулись так давно. Тому вважає є всі підстави для звільнення його підзахисного з під варти на підписку про невиїзд, що буде достатнім для забезпечення виконання обвинувачем покладених на нього обов`язків.
Окрім цього захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Прокурор, потерпілий ОСОБА_14 заперечували проти клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , вважають що запобіжний захід обрано правильно, підстави для його зміни чи скасування відсутні, є підстави для його подальшого утримання під вартою з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , того, що він може ухилитися від суду, вплинути на свідків, а також з урахуванням відсутності у нього міцних соціальних зв`язків.
Також висловилися проти задоволення клопотання захисника про допит свідків через те, що за весь час розслідування та розгляду справи у судах щодо необхідності допиту цих свідки заявлено не було.
Підсудним ОСОБА_8 також було заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Так, обвинувальний висновок складений у відповідності до вимог Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України. Клопотань про притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, перекваліфікації діяння обвинуваченого від учасників судового процесу не надходило. Підстав для закриття справи або для її зупинення, а також суттєвих порушень норм КПК 1960 року, що перешкоджали би призначенню справи до розгляду, не встановлено.
Крім означеного, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується серед іншого у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 6 ч. 2 ст.115 КК України, за який законом передбачена можливість призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, то кримінальну справу відносно нього відповідно до ч. 2 ст.17 КПК 1960 року слід розглядати в суді першої інстанції колегіально судом у складі трьох осіб.
Що стосується клопотання захисника про виклик певних осіб для допиту в якості свідків, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст.68 КПК (редакція 1960 року), як свідок може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі обставини, які відносяться до справи. Стаття 253 КПК України (редакція 1960 року) містить питання, які вирішує суд прийнявши рішення про призначення справи до судового розгляду, в тому числі про список осіб, які підлягають виклику в судове засідання.
Так як захисником було обґрунтовано виклик саме цих осіб в якості свідків, тому колегія суддів вважає за можливим задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 та викликати в судове засідання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
При вирішенні ж питання про наявність підстав для зміни або скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходить з такого.
Так, 16.11.2010 року ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, що підтверджується копією відповідного протоколу від 16.11.2010 року (т. 3 а.с. 4 - 6).
Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 18.11.2010 року строк затримання ОСОБА_8 був продовжений до десяти діб.
26.11.2010 року постановою Татарбунарського районного суду Одеської області відносно ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді взяття під варту, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком більше десяти років, у зв`язку з чим він може ухилитися від слідства і суду перебуваючи на волі, перешкоджати встановленню істини по справі. Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 продовжувався у встановленому КПК 1960 року порядку постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.01.2010 року, а також вироками Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.02.2012 року, Саратського районного суду Одеської області від 06.03.2014 року та Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2018 року.
Відповідно до ст.8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Згідно ж цієї статті в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Статтею 9 Конституції України також передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейський суд з прав людини (далі - Суд) як джерело права.
Тому з урахуванням наведених положень ст. ст. 8,9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_8 вважає за необхідне врахувати також практику Суду, яка містить керівні засади.
Так, у п. 204 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява №42310/04) від 21 квітня 2011 року, Суд зазначив, що він уже досліджував у багатьох справах практику тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, і визнав у цьому зв`язку порушення пункту 1 статті 5 Конвенції. Суд постановляв, що практика тримання обвинувачених під вартою без конкретного юридичного підґрунтя або за відсутності чітких норм, які б регулювали їх ситуацію - в результаті чого вони можуть бути позбавлені свободи протягом необмеженого часу без дозволу суду - несумісна з принципом юридичної визначеності та захисту від свавілля, які червоною ниткою проходять через Конвенцію, та принцип верховенства права (див., наприклад, рішення у справі Єлоєва, пп. 50 - 51). Ця проблема, яку було визнано проблемою системного характеру в Україні (див. рішення у справі «Харченко проти України», пп. 98 і 101), мала місце і в цій справі.
А тому суд з урахуванням норм національного та міжнародного права вважає за необхідне вирішити питання про запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на певний строк, а саме до ухвалення рішення у справі.
Що стосується мотивів та підстав для продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою або для зміни йому запобіжного заходу на інший більш м`який, то суд, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів, один з яких проти життя двох осіб, за який законом передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, того, що судовий розгляд у цій справі ще не розпочатий, те, що обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового слідства та попередніх розглядів справи неодноразово змінював свої покази, схиляючи, у свою чергу, свідків також до зміни своїх показів, що підтверджується матеріалами кримінальної справи та результатами попередніх розглядів справи, то, на думку суду, перебуваючи на волі, він може перешкодити встановленню істини по кримінальній справі. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_8 раніше вже призначалося покарання у виді довічного позбавлення волі при попередньому розгляді справи, то, незважаючи на те, що ці рішення були скасовані, існує велика імовірність того, що ОСОБА_8 , знаючи про можливість призначення йому такого покарання, ухилиться від суду. Також суд враховує відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків за місцем його постійного проживання, а саме того, що він не одружений, немає й утриманців ( ОСОБА_8 , зазначаючи, що у нього є двоє неповнолітніх дітей, зазначив, що він не записаний їх батьком).
А тому, на думку суду, навіть з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, наведені обставини мають чіткі ознаки того, що продовження його тримання під вартою вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення його права на свободу. У зв`язку з викладеним в клопотанні захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на даній стадії процесу також слід відмовити та обвинуваченому ОСОБА_8 слід продовжити тримання під вартою до ухвалення остаточного рішення у цій справі, з можливістю подальшого розгляду доцільності тримання під вартою, про що роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 та його захиснику.
Щодо клопотання підсудного ОСОБА_8 про ознайомлення з матеріалами справи, виходячи з необхідності дотримання процесуальних прав підсудного, суд вважає необхідним задовольнити зазначене клопотання.
Враховуючи, що мають місце достатні підстави для розгляду кримінальної справи у судовому засіданні, керуючись п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, ст. ст. 148, 237, 240, 241, 244, 245, 246, 273 КПК України 1960 року, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.9,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград Одеської області на 07 серпня 2020 року на 10.00 годину.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишити без змін - взяття під варту, продовжити строк тримання під вартою до ухвалення остаточного рішення у справі. Роз`яснити можливість звернутися в подальшому до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Справу розглядати колегіально судом у складі трьох суддів, за участю прокурора, захисників, потерпілих, представників потерпілих, яких повідомити про день, час та місце розгляду справи.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 клопотання про зміну обраного запобіжного заходу ОСОБА_8 - відмовити у повному обсязі.
Клопотання захисника ОСОБА_7 про виклик свідків задовольнити.
У судове засідання викликати осіб, згідно переліку, доданого до обвинувального висновку, а також свідків зазначених у клопотанні захисника ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Клопотання підсудного ОСОБА_8 про ознайомлення з матеріалами справи - задовольнити та надати йому строк до початку судового розгляду ознайомитися з матеріалами цієї кримінальної справи.
Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ____________ ОСОБА_1

Судді: ____________ ОСОБА_2

____________ ОСОБА_3