Провадження № 1-кс/344/4326/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000606 , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000606 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом замаху на умисне вбивство ОСОБА_7 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.07.2020 близько 00 год 20 хв, ОСОБА_5 перебував у приміщенні літньої кухні за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з останнім розпивав алкогольні напої. В ході спільного розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт під час якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник умисел на умисне позбавлення життя ОСОБА_7 з використанням ручної осколкової гранати типу РГД-5, яка була споряджена уніфікованим запалом дистанційної дії, яку ОСОБА_5 мав при собі.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, вийняв з кишені ручну осколкову гранату типу РГД-5, з якої висмикнув запобіжну чеку та поклав її на стіл. Після цього, відійшовши до вхідних дверей, кинув гранату на підлогу в бік потерпілого та зачинив вхідні двері в приміщення літньої кухні, після чого скрився з місця події.

У результаті вибуху гранати потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, множинних осколкових поранень грудної клітки, живота, голови та нижніх кінцівок, травматичного шоку другого ступеню.

Однак, ОСОБА_5 свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки цього ж дня потерпілий був госпіталізований в Перегінську номерну районну лікарню, де йому надано своєчасну медичну допомогу.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 при невстановлених слідством часі та обставинах придбав вибуховий пристрій, який відповідно до огляду спеціаліста має характерні ознаки осколкової ручної гранати РГД-5 із важелем, який приніс та зберігав за місцем свого проживання, не маючи на те передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання вибухових пристроїв.

26 липня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , неодружений, на утриманні нікого не має, відповідно до ст. 89 КК України не судимий (був засуджений 28.12.2006 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців), обвинувачений за ч. 1 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000150 від 10.05.2020, що розглядається Рожнятівським районним судом, затриманий у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

26 липня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, показами потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинені проти життя та здоров`я особи та громадської безпеки, відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за вчинення яких відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено покарання у вигляді від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а відповідно до ч. 1ст. 263 КК України від трьох до семи років позбавлення волі.

28 липня 2020 року Івано-Франківським міським судом підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 23.09.2020 включно.

23 вересня 2020 року закінчується строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , однак завершити досудове розслідування у строк визначений ч. 2 ст. 219 КПК України не представляється можливим, оскільки необхідно завершити судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_7 , медико-криміналістичну експертизу одягу потерпілого, судову молекулярногенетичну експертизу, а також комплексну експертизу вибухових речовин і продуктів вибуху (пострілу) та вибухо-технічну експертизу по об`єктах вилучених під час досудового розслідування, виконати вимоги ст. ст. 290 - 291 КПК України, скласти реєстр матеріалів кримінального провадження та обвинувальний акт, що потребує додаткового часу.

Завершити проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 не представилось можливим, оскільки потерпілий перебував на стаціонарному та перебуває на амбулаторному лікуванні на даний час, а експерту необхідно надати всі медичні документи. Судова медико-криміналістична експертиза одягу потерпілого не завершена у зв`язку з тим, що немає судово-медичних даних про тілесні ушкодження на тілі потерпілого, криміналістичні експертизи та молекулярно-генетична не проведені у зв`язку з значним навантаженням експертів та проведення по об`єктах дослідження інших судових експертиз.

Висновки експертів, які необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження, можуть мати важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, а також доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду.

Виконання вказаних слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу і вони не можуть бути завершені з об`єктивних причин.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, а також не зменшилися заявлені ризики, передбачені у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинені ним особливо тяжкий та тяжкий злочини.

п. 3 - незаконно впливати на свідків та потерпілого, так як підозрюваний проживає з ними в одному населеному пункті і добре знайомий.

п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний не має постійного місця роботи, на життя заробляє тимчасовими заробітками за межами України, тому усвідомлюючи про неминучість покарання, за вчинення злочинів, у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілого та свідків з якими добре знайомий; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання заперечив, зазначив, що ризики недоведені, просив врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, здійснює догляд за престарілою бабусею, а тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч. 2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

З матеріалів клопотання вбачається, що 26 липня 2020 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинені проти життя та здоров`я особи та громадської безпеки, відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за вчинення яких відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено покарання у вигляді від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а відповідно до ч. 1ст. 263 КК України від трьох до семи років позбавлення волі.

28 липня 2020 року Івано-Франківським міським судом підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 23.09.2020 включно.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, показами потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В той же час 23.09.2020 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 18.09.2020 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000606 до 26.11.2020 року.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В той же час обставини, які зазначені стороною захисту, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків, а запропонований запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання зазначеним вище ризикам.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, непрацюючий, репутацію підозрюваного, а також раніше не судимий в силу ст.89 КК України.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 посягає на життя та здоров`я особи, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають слідчому судді можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 23.09.2020 року, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання його під вартою на строк 60 днів - до 16.11.2020 року включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів - до 16 листопада 2020 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської

обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1