Провадження № 11-кп/824/3708/2020 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003223, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернуто прокурору,-
В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, 29.11.2019 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003223 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003223 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернуто прокурору.
Своє рішення суд мотивував тим, що вказаним обвинувальним актом ОСОБА_8 висунуто обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020 року, внесені зміни до ст.12 Кримінального Кодексу України щодо класифікації кримінальних правопорушень, а також змінена процедура досудового розслідування щодо кримінальних проступків (глава 25 Кримінального процесуального кодексу України). Крім того, вказаним законом змінена правова кваліфікація діяння за ч.2 ст.309 КК України як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Відповідно до п.5 ч.4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Отже, відповідно до фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.309 КК України, оскільки діяння, в якому останній обвинувачується (09.07.2012 року), вчинене до постановлення вироку Гадяцьким районним судом Полтавської області (02.10.2019 року). Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.309 КК України відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком. Тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003223 за ч.2 ст.309 КК України щодо ОСОБА_8 підлягає поверненню прокурору.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2020, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Так, апелянт звертає увагу на те, що обвинувальний акт, складений стосовно ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому правові підстави для його повернення прокурору, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні. Суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.314, 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання вдався до аналізу та оцінки обставин, які підлягають доказуванню, що є недопустимим на даній стадії судового провадження, а твердження суду щодо невідповідності кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам кримінального правопорушення та фактичне проведення судового розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому главою 28 КПК України, є передчасними.
На підставі наведеного, прокурор вважає що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тим самим перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Перелік вимог до обвинувального акту встановлений ст.291 КПК України, є вичерпним, і передбачає те, що обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 29 листопад 2019 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003223 від 09 липня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.
За результатами підготовчого судового засідання ухвалою суду від 29 вересня 2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України повернутий прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали підставою повернення обвинувального акту прокурору суд, з посиланням на положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року, ст. 5 КК України, зазначив те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , необхідно кваліфікувати не за ч.2 ст.309 КК України, а за ч.1 ст.309 КК України, та яке відноситься до кримінальних проступків, а тому обвинувальний акт відносно вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, слід повернути прокурору для внесення, з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України відповідає вимогам закону, оскільки у ньому зазначені всі передбачені ст.291 КПК України відомості.
При цьому колегія суддів враховує, що дійсно згідно з п.5 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-УІІІ, який набрав чинності 01 липня 2020 року, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Однак, постановляючи ухвалу про повернення обвинувальному акта прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального процесуального закону України, що призвело до постановлення помилкового судового рішення.
Так, згідно зі змістом обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 09.07.2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. При ухваленні оскаржуваного рішення, суд послався на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, а саме на те, що відповідно до фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, дії ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.309 КК України, оскільки діяння в якому останній обвинувачується, вчинене до постановлення вироку Гадяцьким районним судом Полтавської області.
Однак, на думку колегії суддів, суд під час підготовчого судового засідання вдався до аналізу та оцінки обставин, які підлягають доказуванню, що є неприпустимим на даній стадії судового провадження. Правильність кваліфікації дій обвинуваченого є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
З урахуванням обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає до задоволення, ухвала суду на підставі ст.409, 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003223, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернуто прокурору - скасувати.
Кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4