КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4187/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року,
за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.06.2020 року задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на документи, вилучені 29.05.2020 року під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях ТОВ «Авангард», за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Червоногвардійська, 4, повний перелік яких визначено у резолютивній частині ухвали.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_6 подала в інтересах ТОВ «Авангард» апеляційну скаргу, у якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.06.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник стверджує, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі було зазначено, що з клопотанням про арешт майна звернувся прокурор ОСОБА_7 , натомість вказане клопотання містить підпис іншої службової особи прокурора ОСОБА_8 , що на думку представника, не дає підстав стверджувати про намір на звернення до слідчого судді саме вказаним слідчим суддею прокурором.

Представник стверджує, що ініціатором звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не надано жодних належних доказів вчинення протиправних діянь, за фактом яких здійснюється досудове розслідування, та зазначає про численні розбіжності та порушення, допущенні органом досудового розслідування у матеріалах, доданих до клопотання.

Прокурором не підтверджено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, за фактом яких здійснюється досудове розслідування, а відповідно не доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Крім того, останнім не було доведено, що вилучені речі (документи) відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто є доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Апелянт стверджує, що ТОВ «Авангард» пройшло передбачену процедуру державної реєстрації, здійснює законну господарську діяльність, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна створює негативні наслідки для підприємства та є не виправданим.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, представник зазначає, що 15.06.2020 року слідчим суддею було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, а повний текст був складений пізніше та не оголошено. Лише 24.07.2020 року представнику власника майна було надано повний текст оскаржуваної ухвали, після чого остання змогла звернутися до апеляційного суду зі скаргою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Оскільки з матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 15.06.2020 року та оголошено лише вступну та резолютивну частину. Представник зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали було постановлено пізніше та не оголошено. Повний текст судового рішення представник власника майна отримала лише 24.07.2020 року, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування, а Офісом Генерального прокурора - процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0001317 від 20.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України.
Зокрема, органом досудового розслідування зазначено, що службові особи Державного агентства автомобільних доріг України та його регіональних підрозділів, а також суб`єктів господарювання заволоділи державними коштами в особливо великих розмірах, з використанням завідомо підроблених офіційних документів, виділених на ремонт автомобільних доріг і штучних споруд загального користування державного та місцевого значення за наступних обставин.
Упродовж 2017-2018 років ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді завідувача відділу сертифікації атестації та науково-технічної інформації ДП «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості», за сумісництвом - керівника Органу з добровільної сертифікації дорожньо-будівельних матеріалів, конструктивних елементів автомобільних доріг та штучних споруд «Укрдор`якість» ДП «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості» Державного агентства автомобільних доріг України, складав та здійснював видачу завідомо неправдивих офіційних документів, а саме атестатів виробництва та сертифікатів відповідності суб`єктам господарювання.
Завідомо підроблені атестати виробництва та сертифікати відповідності вказані суб`єкти господарювання, отримані всупереч «Порядку та правил проведення атестації виробництва у дорожньому транспорті», передбаченого СОУ 45.2.-4:2011, використовували під час участі у процедурах державних закупівель, робіт з ремонту автомобільних доріг і штучних споруд загального користування державного та місцевого значення на замовлення Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) та його регіональних підрозділів, а також органів місцевого самоврядування.
У такий протиправний спосіб, за сприяння службових осіб Укравтодору та його регіональних підрозділів, зазначені суб`єкти господарювання нібито підтверджували наявність у них відповідної матеріально-технічної бази, в тому числі асфальтобетонних заводів, необхідних для проходження кваліфікаційного відбору та ставали переможцями державних закупівель, в результаті чого упродовж 2017-2019 років укладалися договори на виконання робіт з ремонту автомобільних доріг і штучних споруд загального користування державного та місцевого значення.
В подальшому, на підставі укладених договорів вказані суб`єкти господарювання автодорожнього комплексу виконували роботи з використанням не атестованого виробництва та не сертифікованих матеріалів, що спричинило завищення вартості виконаних робіт, які були прийняті відповідними замовниками.
Крім того, органом досудового розслідування зазначено про встановлені факти використання ПрАТ «Уманський агрошляхбуд» () та ТОВ «ШРБУ 48» () у складі пропозицій до відкритих конкурсних торгів із закупівлі дорожньо-будівельних робіт у структурних підрозділів Державного агентства автомобільних доріг України «Укравтодор», завідомо підроблених атестатів виробництва асфальтобетонних сумішей, нібито виданих відповідно на адресу ПрАТ «Уманський агрошляхбуд» () і ТОВ «Авангард» () та начебто зареєстрованих в Реєстрі Органу з добровільної сертифікації дорожньо-будівельних матеріалів «Укрдор`якість» ДП «Дорожній контроль якості».
Вищевказане призводить до виробництва, постачання та використання зазначеним підприємством дорожньо-будівельних матеріалів непідтвердженої належним чином якості, що в свою чергу дає можливість для штучного завищення валових витрат при ремонті та будівництві об`єктів критичної інфраструктури в автодорожній галузі України, виведення коштів Державного бюджету України, передбачених для реалізації державної політики з розвитку та утримання автодорожньої мережі. Також, призводить до передчасного руйнування автодоріг та понаднормових витрат для їх подальшого утримання.
Разом з тим, отримано інформацію, яка свідчить про те, що колишній співробітник ДП «Дорожній контроль якості» (колишній Голова органу з добровільної сертифікації дорожньо-будівельних матеріалів «Укрдор`якість», звільнений у 2017 році) ОСОБА_9 , використовуючи підконтрольне Науково-виробниче приватне підприємство «УКРДОР» (, кінцевий бенефіціар - ОСОБА_9 ), виготовляв підроблені атестати на замовлення дорожньо-будівельних компаній під виглядом та від імені Голови органу з добровільної сертифікації дорожньо-будівельних матеріалів «Укрдор`якість».
Водночас, зазначено, що ТОВ «ШРБУ 48» () використовувало під час участі у відкритих конкурсних торгах UA-2017-07-17-000488-a підроблений атестат асфальтобетонного виробництва серії АВ.ОДС.044.023-17, начебто виданий ТОВ «Авангард» (), і у такий протиправний спосіб ТОВ «ШРБУ 48» () підтверджено наявність у нього відповідної матеріально-технічної бази, а саме асфальтобетонного заводу та лабораторії, необхідних для проходження кваліфікаційного відбору, що у подальшому дало товариству змогу отримати перемоги у відкритих конкурсних торгах проведених регіональними службами автомобільних доріг та підписати договори підряду.
Крім того, ТОВ «Ростдорстрой» () під час участі у відкритих конкурсних торгах використовувало атестат асфальтобетонного виробництва серії АБЗ серії АВ.ОДЄ.044.023-17 видане ТОВ «Авангард» ().
Зазначено, що згідно з даними реєстру Органу з добровільної сертифікації дорожньо-будівельних матеріалів «Укрдор`якість» ДП «Дорожній контроль якості» атестат АВ.ОДЄ.044.023-17 ТОВ «Авангард» () не видавався.
29.05.2020 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва проведено обшук нежитлових приміщень ТОВ «Авангард», під час якого вилучено документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а саме обшук ТОВ «Авангард» за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Червоногвардійська, 4, де вилучено перелік документів відповідно до протоколу обшуку, копія якого долучена до додатків вказаного клопотання.
29.05.2020 року постановою слідчого зазначені документи визнано речовими доказами у провадженні.
02.06.2020 року прокурор третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, повний перелік яких визначено у клопотанні та резолютивній частині ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.06.2020 року задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на документи, вилучені 29.05.2020 року під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях ТОВ «Авангард», за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Червоногвардійська, 4, повний перелік яких визначено у резолютивній частині ухвали.
Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що вказане майно відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, а тому, з урахуванням цього, прийшов до висновку про існування підстав для арешту майна.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Наведені представником ТОВ «Авангард» - адвокатом ОСОБА_6 доводи щодо того, що органом досудового розслідування не надано жодних належних доказів вчинення протиправних діянь, за фактом яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, не можуть бути прийнятими колегією суддів, оскільки вказані представником обставини підлягають доведенню слідчими та/або прокурорами під час проведення досудового розслідування.
З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Крім того, наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, прокурор, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 від 29.05.2020 року згідно якої майно, на яке він просить накласти арешт, зокрема і те, про яке зазначає у апеляційній скарзі представник власника майна, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Вказане свідчить, що, всупереч доводам апеляційної скарги представника, на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження,знищення,перетворення, а слідчий суддя, на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Крім того, представник у поданій апеляційній скарзі зазначає, що у вступній частині клопотання про арешт майна зазначено прізвище та посада особи, якою начебто ініційоване звернення до слідчого судді, проте підписане вказане клопотання іншої посадовою особою, що свідчить про порушення кримінального процесуального закону.
З матеріалів, наданих до апеляційного суду, вбачається, що клопотання про арешт майна містить підпис прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , який, відповідно до постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 08.05.2020 року про визначення групи прокурорів, входить до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника власника майна та у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування та накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на документи, вилучені 29.05.2020 року під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях ТОВ «Авангард», за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Червоногвардійська, 4, повний перелік яких визначено у резолютивній частині ухвали, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4