Справа № 675/2085/19
Провадження № 1-в/675/7/2020
У Х В А Л А
"22" вересня 2020 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», на даний час перебуває в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області із клопотанням, яким просив суд замінити невідбуте ним покарання більш м`яким, а саме довічне позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. Підставою такої заміни покарання на більш м`яке засуджений вважає прийняте Європейським судом з прав людини рішення у справі «Петухов проти України», де наголошено на невідповідності такого виду покарання, як довічне позбавлення волі, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання, просив його задовольнити з підстав, вказаних у ньому. Вказав, що йому слід замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк. Таке судове рішення, на його думку, буде відповідати ст.28 Конституції України, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Крім того, заміна покарання на певний строк буде сприяти його подальшому працевлаштуванню та погашенню боргів за цивільним позовом в кримінальному провадженні та по сплаті аліментів.
Захисник ОСОБА_5 клопотання підтримала, вказала, що на підставі практики Європейського суду з прав людини засудженому слід замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке, тобто на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Також, таке вирішення поданого клопотання буде сприяти працевлаштуванню ОСОБА_4 .
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вказуючи на його безпідставність.
Заслухавши пояснення засудженого та його захисника, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2017 року (з окремою думкою судді вказаного суду) ОСОБА_4 засуджено за ст.ст.153 ч.3, 115 ч.2 п.п.4, 10, ст.70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 16.01.2019 року зазначений вирок залишено без змін.
Ухвалою Ізяславського районного суду від 22.03.2018 року в строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 12.02.2015 року по 20.11.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Установою виконання покарань ОСОБА_4 характеризується посередньо, заохочень не має, два накладені на нього дисциплінарні стягнення є погашеними.
У відповідності до ст.152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.
Покарання у виді довічного позбавлення волі має початок його обрахунку, але не має кінцевого терміну відбуття покарання.
Стаття 82 КК України передбачено заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Порядок застосування зазначеної норми права роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», якою встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.
Таким чином, для застосування положень статті 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даної норми кримінального закону вимагає наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про її застосування.
За таких обставин можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст.82 КК України не передбачена.
Посилання засудженого, як на підставу для задоволення його заяви, на прийняте 12.03.2019 року ЄСПЛ рішення у справі «Петухов проти України №2», в якому констатовано порушення статті 3 Конвенції, яке пов`язане з тим, що в державі Україні довічно ув`язнені не мають реальної перспективи звільнення, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.
Велика Палата Верховного Суду 8 липня 2020 року розглянула в судовому засіданні кримінальну справу (справа №1-42/2004, провадження №13-87зво19) за заявою ОСОБА_6 про перегляд судових рішень, постановлених щодо нього, з підстав встановлення рішенням Європейського суду з прав людини від 12 березня 2019 року (заява № 41216/13) у справі «Петухов проти України № 2» порушення Україною вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через відсутність належної медичної допомоги, доступної заявнику, під час тримання його під вартою, а також у зв`язку з тим, що покарання заявника у виді довічного позбавлення волі є таким, яке неможливо скоротити.
При цьому, Велика Палата зауважила, що в національному законодавстві України існує суттєва законодавча прогалина, що стосується врегулювання можливості звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Однак заповнення прогалин у нормативно-правових актах, прийняття законів, внесення до них змін і доповнень, узгодження їх положень між собою є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Адже варто розрізняти повноваження щодо правотворення, які належать законодавчому органу, та повноваження щодо правозастосування, що реалізуються судовими органами в процесі здійснення правосуддя.
Ураховуючи викладене, у справі «Петухов проти України № 2» ЄСПЛ установив системну проблему в законодавстві України, яку можна подолати лише заходами загального характеру, спрямованими на усунення її першопричини, шляхом внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування.
Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.
На теперішній час існує тільки інститут президентського помилування, передбачений ст.87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.
Також, суд не знаходить підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 на підставі ч.3 ст.74 КК України, на норми якої він також посилається у своєму клопотанні, в зв`язку із тим, що призначена вироком суду засудженому міра покарання жодним законом не змінена.
За таких обставин, поставлена засудженим в клопотанні вимога про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1