КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» матеріали контрольного судового провадження у кримінальному провадженні № 0001192 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18 грудня 2020 року включно, з визначенням обвинуваченому ОСОБА_5 заставу 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 21020 гр.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту (нічний час доби) чи інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що суд, всупереч вимогам глави 18 КПК України, розглянув усне клопотання прокурора ОСОБА_8 , тим самим такими діями не створив необхідних умов для реалізації обвинуваченим, стороні захисту їхніх процесуальних прав, передбачених ст. ст. 22, 42 КПК України, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону - ст.ст. 7. 22 КПК України, за правилами яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності сторін на засадах законності, верховенства права.
Також апелянт зазначає про те, що матеріали судової справи в наявності містять тільки обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та інші процесуальні документи, не пов`язані з доказами у справі, а усне клопотання прокурора ґрунтується тільки на припущеннях та сумнівних заявах, зокрема, про можливе переховування від суду.
На переконання сторони захисту, суд, маючи в матеріалах судової справи в наявності тільки обвинувальний акт, який містить тільки упереджену інформативну думку з обвинувальним ухилом сторони обвинувачення, без вивчення доказів, всупереч вимогам ст.ст. 178, 184, 200 КПК України задовольняє клопотання, ухвалює незаконне та необґрунтоване судове рішення, яке ґрунтується тільки на припущеннях та сумнівному особистому переконанні прокурора про винуватість обвинуваченого. Тим самим, на думку захисника, суд допустився істотного порушення вимог ч. З ст. 62 Конституції України та загальних засад кримінального провадження.
Також захисник акцентує увагу на тому, що обґрунтування підозри та обвинувальний акт ґрунтується тільки на показаннях самого обвинуваченого, отриманих у незаконний спосіб, у тому числі, без участі захисника, яка є обов`язковою за вимогами ч. 2 ст. 52 КПК України, у разі не володіння особою мовою, якою ведеться кримінальне провадження.
Захист наголошує на тому, що за відсутності долучення будь-яких доказів до клопотання, не дослідження їх судом, вочевидь, нібито, обґрунтована підозра за кваліфікацією ч. 2 ст. 185 КK України, пред`явлена ОСОБА_9 , є надуманою та такою, що не ґрунтується на фактах. Захисник зазначає про те, що обвинувачений не є учасником подій, викладених в фабулі підозри та в обвинувальному акті, не вчиняв злочину, який йому інкримінують, знаходження останнього в магазині, як покупця й споживача послуг, не є беззаперечним фактом, нібито, вчинення ним кримінального правопорушення (крадіжки).

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів судового провадження встановлено, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0001192 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з перебігом судового засідання, зафіксованому на технічному носії інформації, у судовому засіданні головуючим у порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, на обговорення учасників судового розгляду поставлено питання про доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Під час судового розгляду прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки наявні ризики переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий, на даний час три обвинувальні акти щодо обвинуваченого направлені для розгляду до інших судів.
Захисник заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що на даний час у суду відсутні докази на підтвердження обґрунтованості висунутої обвинуваченому підозри, а тому вважає необхідним спочатку долучити докази винуватості обвинуваченого, а потім вирішувати питання продовження строку запобіжного заходу обвинуваченого. Те, що обвинувачений раніше судимий, не може бути підставою продовження строку тримання під вартою. Окрім того, обвинувачений має постійне місце проживання. Прокурор не довів жодної обставини, чому до обвинуваченого не можна застосувати інший запобіжний захід. Також вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку є тиском на обвинуваченого, оскільки останній не визнає своєї вини.
Обвинувачений підтримав думку захисника.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18 грудня 2020 року включно, з визначенням обвинуваченому ОСОБА_5 заставу 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 21020 гр.
Суд при вирішенні питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, а також ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину; факт скерування до Печерського, Шевченківського та Святошинського районних судів м. Києва обвинувальних актів стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням його у скоєнні аналогічних злочинів; відсутність тісних соціальних зв`язків обвинуваченого; відсутність реєстрації на території України, та дійшов висновку, що сукупність зазначених обставин дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судового розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно із змістом обвинувального акта ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання, у т.ч., позбавлення волі на строк до 5 років.
На даний час відносно ОСОБА_10 направлені до Печерського, Шевченківського та Святошинського районних судів м. Києва обвинувальні акти по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні інших злочинів, а, окрім того, свідчить про наявність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, а також свідчить про те, що ОСОБА_10 може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Окрім того, відповідно до матеріалів контрольного судового провадження питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження, а, відтак, обґрунтованість висунутого обвинувачення на даний час перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні, а, відтак, доводи захисника щодо необґрунтованості висунутої підозри ОСОБА_5 є безпідставними.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винуватим, з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого, який не має місця реєстрації та постійного місця проживання в Україні, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, дійшов обґрунтованого висновку, що на цей час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Доводи сторони захисту про те, що суд розглянув усне клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними та спростовуються даними, зафіксованими на технічному носії інформації, оскільки суд діяв відповідно до ст. 331 КПК України, якою передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, даними судового розгляду справи в суді першої інстанції, зафіксованими на технічному носії інформації, а також встановленими під час апеляційного розгляду спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений не володіє мовою, якою ведеться кримінальне провадження, оскільки обвинувачений відповідає чітко на поставлені питання, будь-яких клопотань або заперечень з приводу нерозуміння того, що відбувається, не заявляв.

За наявності встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність при вирішення питання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
При цьому суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин та тяжкості злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, а також відомостей про його особу, дійшов висновку про можливість визначення обвинуваченому застави у розмірі, передбаченому положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, - 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, у свою чергу, спростовує твердження сторони захисту про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як безальтернативного.
За сукупності обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року, якою продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 18 грудня 2020 року включно, - залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2