Справа № 175/3508/20
Провадження № 1-кп/175/209/20
Вирок
Іменем України

29 січня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0000708 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровськ, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 11 жовтня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153, ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, 01 березня 2016 року звільнений з Криворізької ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання, 21 листопада 2018 року Дніпровським апеляційним судом за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.389 КК України -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи засудженим 21.11.2018 Дніпровським апеляційним судом за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став i знову вчинив кримінальне правопорушення (проступок).

Так, 14.12.2018 ОСОБА_4 поставлений на облік до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації » у Дніпропетровській області. Відповідно до ч. 3 ст. 55 Кримінального кодексу України початок строку відбуття засудженим ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами розпочато з 21.11.2018 року.

14.12.2018 ОСОБА_4 надав підписку про ознайомлення з порядком i умовами відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме: керувати транспортними засобами, а також попереджений про правові наслідки ухилення від відбування покарання, які передбачає ч.1 ст. 389 КК України.

07 червня 2019 року о 03:00 год. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами за вироком Дніпровського апеляційного суду, будучи належним чином повідомлений про наслідки невиконання вироку суду, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснював керування транспортним засобом MERSEDES-BENZ 407 д/н НОМЕР_1 у м. Дніпро по вул. Донецьке шосе біля будинку №146, де був зупинений інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 .

Під час спілкування з ОСОБА_4 інспектором патрульної поліції запропоновано пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів. Унаслідок відмови ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, від проходження огляду, відносно останнього 07 червня 2019 року о 03:15 год. винесено протокол про адміністративне правопорушення серія БР №214298 за ч.1 ст.130 КУпАП, який розглянутий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 12 липня 2019 року та винесено відповідну постанову, яка набрала чинності 23 липня 2019 року.

В ході проведення перевірки документів ОСОБА_4 інспектором патрульної поліції встановлено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами. У наслідок чого відносно ОСОБА_4 07 червня 2019 року о 04.10 год. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія ЕАВ №1208559 за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, позбавленню права керування транспортними засобами у pозмірі 425 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 умисно ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, а саме керувати транспортними засобами, як особа засуджена до цього виду покарання.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно перебував на обліку у центрі пробації, де йому було роз`яснення умови відбування умовного покарання та заборону керувати транспортними засобами.

07 червня 2019 року о 03:00 год. його було зупинено працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння, він сів за кермо в той день оскільки йому потрібно було відвезти дружину до лікарні, але він розумів, що не має права керування. Просив суд врахувати щире каяття.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, які виразились як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, суд враховує щирє каяття у судовому засіданні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, задовільно характеризується за місцем проживання, з врахуванням обставин справи, думки органу обвинувачення, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні покарання у виді обмеження волі, що передбачено санкцією статті ч.1 ст.389 КК за правилами ч. 1 ст. 71, п) б ч. 1 ст. 72 із врахуванням додаткового покарання на чому наполягав прокурор, та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, п) б ч. 1 ст. 72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі) КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2018 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці та приєднати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1