Дата документу 09.12.2020 Справа № 332/1032/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1880/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/1032/20
Категорія ст. 115 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, неодружений, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок колегії суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду занадто суворим та таким, що не відповідає обставинам справи та його особистості. Зауважує, що він скоїв тяжкий злочин, оскільки потерпілий протягом двох років часто ображав його мати, приносив їй наркотичні засоби, доводив її до істерики, підіймав на неї руку, тобто бив її, при цьому, він негативно ставився до цього, однак, замість того, щоб заявити в поліцію, він не втерпів та схватився за ніж, а що було далі погано пам`ятає. Також звертає увагу на те, що вину у вчиненому він визнає повністю, страждає на епілепсію, з приводу чого лікувався в лікарні та наразі продовжує хворіти. З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Вироком колегії суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 11 лютого 2020 року, тобто з часу його фактичного затримання, тим самим зарахувавши у строк покарання досудове тримання під вартою. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. У вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно з вироком, 10 лютого 2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, взяв зі столу кухні вказаної вище квартири ніж з рукояткою чорного кольору загальною довжиною 39 см та, утримуючи його в правій руці, повернувся до жилої кімнати даної квартири, де наніс ним ОСОБА_9 два удари в область передньої черевної стінки та один удар в область задньої поверхні грудної клітини зліва, від яких останній впав на підлогу, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих сліпих колото-різаних поранень тулуба, з ушкодженням внутрішніх органів грудної клітини та черева, що призвело до зовнішньої та внутрішньої кровотечі і формування геморагічного шоку.
У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , без розриву у часі, взяв зі столу кухні квартири молоток та, утримуючи його в правій руці, повернувся до жилої кімнати зазначеної квартири, де наніс ОСОБА_9 , який знаходився на підлозі кімнати в положенні лежачи на спині обличчям догори, не менше двох ударів в область голови та обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в лобній ділянці справа та зліва, в правій скроневій ділянці, в ділянці нижньої щелепи справа.
Після цього, не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , без розриву у часі, використовуючи три кухонних ножі з рукояткою темно-коричневого кольору, загальною довжиною 19 см, коричневого кольору, загальною довжиною 24 см та чорного кольору, загальною довжиною 18 см, які ОСОБА_6 взяв із кухні даної квартири за місцем мешкання та повернувшись до кімнати, по черзі тримаючи кожен у правій руці, наніс ними загалом не менше п`яти ударів в область обличчя, тулуба та кінцівок ОСОБА_9 , який знаходився на підлозі кімнати в положенні лежачи на спині обличчям догори, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани на тильній поверхні правої та лівої кисті, в середній та нижній третині лівого передпліччя по передній поверхні.
Далі ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , взяв зі столу жилої кімнаті вказаної вище квартири дві викрутки з рукоятками зеленого та помаранчевого кольорів, після чого, по черзі, тримаючи кожну викрутку у правій руці, наніс ними загалом не менше восьми ударів в область шиї ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колотих ран на передньо-бічній ділянці шиї праворуч.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 625 від 11 лютого 2020 року своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран в лобній ділянці справа та зліва, в правій скроневій ділянці, в ділянці нижньої щелепи справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з розладом здоров`я на короткий термін, колотих ран на передньо-бічній ділянці шиї праворуч, ран на тильній поверхні правої та лівої кисті, в середній та нижній третині лівого передпліччя по передній поверхні, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з розладом здоров`я на короткий термін, та тілесні ушкодження у вигляді проникаючих сліпих колото-різаних поранень тулуба, з ушкодженням внутрішніх органів грудної клітини та черева, що призвело до зовнішньої та внутрішньої кровотечі і формування геморагічного шоку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, та які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо пом`якшення призначеного йому покарання, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній вину визнав повністю, не судимий в силу ст. 89 КК України, офіційно не працевлаштований, а тому суд призначив йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 призначеного судом першої інстанції покарання, зокрема і у зв`язку з тим, що він хворіє, потерпілий часто ображав його мати, приносив їй наркотичні засоби, доводив її до істерики, підіймав на неї руку, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано врахував обставину, що обтяжує покарання останнього, вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння, тяжкість злочину за його видом (категорією), який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та зважив на індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого ним діяння відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, що визначається характером та ступенем суспільної небезпеки злочину, виходячи з конкретних обставин його вчинення, а тому призначене судом першої інстанції реальне покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді: