У Х В А Л А

19 листопада 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0003585 від 17.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

18.11.2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за № 0003585 від 17.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, мотивоване наступним.

Старший слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з названим клопотанням, просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 17.11.2020 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

мобільний телефон чорного кольору марки Нокія ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 , які запаковано до спец. пакета № SUD 1040016.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник речей ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, врховуючи заяву та доводи слідчого на які останній посилається в клопотанні, який просив задовольнити клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, 16 листопада 2020 року о 18.32 год. до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що в кв. АДРЕСА_1 виявила тіло ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тілі якого наявні тілесні ушкодження.

Слідчим відділом проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003585 від 17 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Тіло ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено на розтин. Відповідно до повідомлення від завідуючого Білоцерківського відділення ОСОБА_8 причина смерті ОСОБА_7 являється: травматичні субарахноїдальні крововиливи, внутрішньочерепна травма, напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

17 листопада 2020 року в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вище викладеного з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя і предметів кримінального правопорушення 17.11.2020 працівниками поліції в присутності понятих під час проведення особистого обшуку, в порядку статті 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон чорного кольору марки Нокія ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 , які запаковано до спец. пакета № SUD 1040016.

Підставою накладення арешту є те, що вилучені під час огляду речі та предмети мають суттєве значення для досудового розслідування і може бути доказом під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.4 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є забезпечення збереження доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільнонебезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якоїздійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання клопотання старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні за №0003585 від 17.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 17.11.2020 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

мобільний телефон чорного кольору марки Нокія ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 , які запаковано до спец. пакета № SUD 1040016.

Арештом визначити заборону зберігання, користування, розпорядження зазначеним майном їх власника та інших осіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити зберігання та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1