Справа №345/2089/20
Провадження № 1-кп/345/292/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2020 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000378 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , із незакінченою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 2 групи, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, суд -

встановив:
що до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000378 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України.
З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:
При невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_5 , придбав у власність предмет з вигляду схожий на кастет, який є холодною зброєю. ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що придбаний ним предмет являється холодною зброєю, та маючи умисел на незаконне його носіння, органам влади добровільно холодну зброю не здав, а носив при собі.
Так, 09.04.2020 із вказаним предметом ОСОБА_5 прийшов у Калуський відділ поліції ГУНП України в Івано-Франківській області, де у наплічній сумці останнього старший інспектор черговий ОСОБА_6 побачив його. У подальшому, 09.04.2020 близько 12:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Олекси Тихого в м. Калуш поблизу приміщення Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, на пропозицію працівників поліції, видав вказаний кастет, який згідно висновку експерта № СЕ-19/109/8/1-132ХЗ/20 від 14.04.2020 є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленим промисловим способом.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у носінні кастету без передбаченого законом дозволу.
Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене. Підтвердив обставини вчинення злочину наведені в обвинувальному акті, просив суворо не карати.
Прокурор у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Захисник ОСОБА_4 при призначенні покарання обвинуваченому просила врахувати те, що він визнав свою вину, розкаявся, є інвалідом ІІ групи.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяятя.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений не судимий згідно ст. 89 КК України, є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, на «Д» обліку у нарколога не числиться, позитивно характеризується за місцес проживання, визнав вину та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Окрім цього, згідно характеристики дільничого на профілактичному обліку не перебуває, однак протягом року притягався неодноразово до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості злочину, особу винного позицію прокурора, що просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 (один) рік, позицію обвинуваченого, який просив суд суворо його не карати, позицію захисника, яка погодилась з покаранням, запропонованим прокурором, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі. Зважаючи на викладене, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 980,70 грн. слід стягнути із обвинуваченого в дохід держави.

Питання про скасування арешту майна вирішити відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 980,70 грн. витрат за проведення експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.04.2020.

Речові докази: предмет, зовні схожий на кастет знищити; медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити володільцю; довідку № 66 від 01.06.2020 р. КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради та довідку № 71 від 09.06.2020 КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити на зберігання там же.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: