ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2782/20 Справа № 176/1080/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції )
захисника ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції )
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що за період відбування покарання характеризується посередньо, має 6 заохочень та 6 стягнень, роботи по благоустрою відділення не виконує, до суспільно-корисної праці та робіт, відноситься посередньо, поставлені завдання виконує частково, додаткового нагляду з боку представників адміністрації не потребує, до представників адміністрації установи, ввічливий, тактовний, серед засуджених уживається добре, дружні стосунки підтримує із засудженими, які характеризуються задовільно.
Крім того, згідно витягу з протоколу №25 від 18 червня 2020 року комісією розглядалося питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , де комісія прийняла рішення відмовити останньому, який не довів свого виправлення.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання свідчить про те, що він не довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частину строку призначеного покарання, мав заохочення та стягнення, характеризується добре, а останнє заохочення було надано за сумлінне ставлення до праці, а також виконує роботу з благоустрою установи із забезпеченням житлової зони електропостачання без оплати праці, за що має заохочення. Крім того, засуджений приймає участь в турнірах з настільного тенісу та приймає участь у програмі Підготовка до звільнення, додаткового нагляду не потребує, серед засуджених конфліктів не має, у 2018 році закінчив навчання в ПТУ при установа, та отримав спеціальність плотник-столяр.
Крім того, засуджений має хронічні хвороби, а батьки-пенсіонери, неповнолітній син та дружина потребують допомоги.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений та його захисник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопрушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2014 року за ч. 1 ст. 115 КК України, до позбавлення волі строком 10 років. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2014 року залишено без змін. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 08 лютого 2014 року по 31 березня 2015 року включно.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 з 11.02.2014 року утримувався в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань №4, де заохочень та стягнень не мав, а з 26.04.2015 року засуджений відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26, де характеризується посередньо, має 6 заохочень та 6 стягнень.
Згідно останньої наявної характеристики ОСОБА_7 роботи по благоустрою відділення не виконує, до суспільно-корисної праці та робіт, відноситься посередньо, поставлені завдання виконує частково, додаткового нагляду з боку представників адміністрації не потребує, до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, серед засуджених уживається добре, дружні стосунки підтримує із засудженими, які характеризуються задовільно. Згідно витягу з протоколу №25 від 18 червня 2020 року комісією розглядалося питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , де комісія прийняла рішення відмовити останньому, який не довів свого виправлення.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що застосовані відносно засудженого стягнення мали місце 6 разів, з яких 2 рази у вигляді ДІЗО за період 2015-2016 роках, у 2018 році мав сувору догану (вилучено мобільний телефон), а у 2019 році мав 2 попередження та 1 догану за порушення розпорядку дня.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження являються безпідставними, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Посилання ОСОБА_9 на те, що судом першої інстанції не враховано, що засуджений має хронічні хвороби, батьки-пенсіонери, неповнолітній син та дружина потребують допомоги, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4