Номер провадження: 11-кп/813/673/21
Номер справи місцевого суду: 500/2672/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2018 року в кримінальному провадженні №0000236 від 27.01.2018 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не маючий судимості в силу ст. 89 КК України,

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Згідно з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він, 26.01.2018 об 11 годині 40 хвилин, знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «Дельфін» № 3, розташованого по пр. Мира, 5 прим. № 2 в м. Ізмаїлі Одеської області, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, умисно з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б помітити та перешкодити його діям, шляхом вільного доступу таємно викрав зі стелажу вітрини 1 коробку з ікрою кети «Класичний посол» вагою 300 г вартістю 599 грн., та сховав вищезазначений товар під курткою, після чого вийшов з магазину, не розрахувавшись за товар та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав матеріальний збиток ФО-П « ОСОБА_9 » на загальну суму 599 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок незаконний та необґрунтований, та підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, посилаючись на наступне:

- суд не врахував те, що обвинувачений матеріальні збитки потерпілому

ОСОБА_9 не відшкодував, у зв`язку з чим останній просив призначити найбільш суворе покарання;

- при призначенні покарання судом не взято до уваги те, що обвинувачений відмовився брати участь у підготовці досудової доповіді, тому соціально-психологічна характеристика складена на підставі інформації, отриманої з інших джерел, обвинувачений не розуміє наслідків своєї поведінки та вважає, що злочин незначний і покарання не буде;

- суд не врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в місцях позбавлення волі перебував 16 років, негативно характеризується, схильний до вживання алкогольних та наркотичних засобів, спроможний вчиняти дії, пов`язані з погрозами або насильством відносно оточуючих, може проявити агресивну поведінку, продовжує вчиняти нові злочини;

- суд не врахував, що орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Прокурор також зауважив, що якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган з питань пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ст. 76 ч. 2 п. 3 КК України, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу.

За наслідками розгляду апеляційної скарги прокурор просив вирок скасувати в частині призначення покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді двох місяців арешту, в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши вимоги апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить таких висновків.
Розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку районного суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, досліджені в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, районний суд вірно визнав визнання вини, щире каяття у скоєному та сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, районним судом не встановлено, також і в обвинувальному акті зазначено про їх відсутність.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, а також ступінь тяжкості та конкретні обставини і наслідки вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, районний суд прийшов до правильного висновку, що доцільним є застосувати до ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.
На переконання апеляційного суду, встановлені судом обставини свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що районним судом під час ухвалення вироку та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не надано належної оцінки обставинам, які характеризують обвинуваченого, а також відсутності в діях обвинуваченого щирого каяття, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а також оскарженого вироку, районним судом під час призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання повністю враховано усі надані стороною обвинувачення та обвинуваченим, дані, які характеризують особу обвинуваченого.
Також районним судом вірно враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і судового розгляду справи визнав свою вину у вчиненому, надав правдиві показання, із зазначенням усіх обставин кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю злочину. Крім цього, потерпілим цивільний позов не заявлено, відповідно до заяви потерпілого, наданого суду, останній претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 не має (а. п. 31).
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів та відповідає вимогам статті 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через його м`якість, апеляційний суд не вбачає.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо, начебто, неврахування судом даних про особу винного, наявність невідшкодованих збитків потерпілому не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.
В той же час апеляційний суд не може погодитись із твердженнями апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому більш тяжкого покарання, виходячи з висновків досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, адже суд при призначенні покарання врахував у вироку висновок органу пробації.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Із врахуванням всіх вищенаведених обставин, на переконання апеляційного суду, оскаржений вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2018 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4