Справа № 174/350/20
н/п 1-кп/174/73/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірськийміський суд Дніпропетровськоїобласті в складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження № 0000302 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в с. Вітрогон, Біловодського р-ну. Луганської області, освіта неповна середня, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, тимчасово не працює, на військовому обліку не перебуває (приписаний до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_2 24.01.2011 р.), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 19.01.2011 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 510 гривень;

- 13.02.2015 року Сватівським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263,70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, від відбування покарання звільнено із випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

- 02.04.2015 року Біловодським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України де позбавлення волі на строк 4 роки, остаточно 5 років позбавлення волі. Звільнений 22.03.2016 року за відбуттям строку покарання;

- 16.08.2016 Новоайдарським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. 16.08.2019 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 22.06.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 5 роки. Вирок набрав законної сили 23.07.2020 року,-

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 16.08.2019 близько 13:00 год. знаходився на міжсхідцевому майданчику третього поверху в 4-му під`їзді, двері якого тривалий час не зачиняються на замок та доступ сторонніх осіб до даного під`їзду не обмежено, будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив пульверизатор побілочний ручний для фарбування УЛИГ (СО-20), у результаті чого у останнього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

У той же день, тобто 16.08.2019, близько 13.05 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, а саме, на міжсхідцевому майданчику третього поверху в 4-му під`їзді, двері якого тривалий час не зачиняються на замок та доступ сторонніх осіб до даного під`їзду не обмежено, будинку по АДРЕСА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: пульверизатор побілочний ручний для фарбування УЛИГ (СО-20), вартістю 1 410,00 грн, після чого, утримуючи викрадене майно з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1 410, 00 грн.

Повторно, 17.09.2019 близько 02:30 год., ОСОБА_4 знаходився на ділянці місцевості, розташованій між п`ятою та сьомою колією залізничної станції Вільногірськ, на відстані 0,5 м. від залізничного світлофору М23, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, де побачив металеву шафу трансформатору ПРТ-АУЗ, у результаті чого у останнього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить Акціонерному товариству «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

У той же день, тобто 17.09.2019 близько 02:35 год. ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, тобто на ділянці місцевості розташованій між п`ятою та сьомою колією залізничної станції Вільногірськ, на відстані 0,5 м. від залізничного світлофору М23, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, за допомогою заздалегідь принесеного з собою металевого лому, шляхом фізичної сили відчинив металеву шафу та демонтував трансформатор ПРТ-АУЗ, таким чином ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно, яке належить АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», а саме трансформатор ПРТ-АУЗ, вартістю 825,00 грн., після чого, утримуючи викрадене майно в мішку, який приніс із собою з місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» майнову шкоду на суму 825, 00 грн.

Від АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» надійшов цивільний позов в якому позивач просить стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 1059,96 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 16.08.2019 року він звільнився з Солонянської виправної колонії, по телефону познайомився з Олександром з м. Вільногірськ, коли він приїхав до м. Вільногірська, то знайомий його не зустрів. Того ж дня у м. Вільногірську у під`їзді будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 він знаходився на міжсхідцевому майданчику третього поверху в 4-му під`їзді, де побачив пульверизатор побілочний ручний для фарбування УЛИГ (СО-20), він поклав його у сумку і вийшов з під`їзду.

17.09.2019 близько 02:30 год., він знаходився між п`ятою та сьомою колією залізничної станції Вільногірськ, при собі мав мішок, лом, пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив металеву шафу та демонтував трансформатор. Він прийшов з боку житлових будинків у м. Вільногірську, на територію станції зайшов через вхід вокзалу. Потім пішов у напрямку Вільних хуторів. Трансформатор хотів здати на прийомник, а гроші витратити на власні потреби.

Звернувся до суду з проханням допустити по кримінальному провадженню застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при вищевикладених обставинах. Вину визнає повністю, цивільний позов визнав повністю, не заперечує фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, розуміє зміст обставин злочину, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою щодо неможливості оскаржити вирок суду щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, його позиція є добровільною.
Представник потерпілого АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця») ОСОБА_6 пояснив, що 17.09.2019 року близько 02.30 год. було викрадено трансформатор ПРТ-АУЗ, що потребувало додаткових витрат на відновлення роботи рейкового кола шляхом встановлення запасного трасформатора, своїми діями ОСОБА_4 спричинив збитки АТ «Укрзалізниця. Цивільний позов представник підтримав, просив його задовольнити. Проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував. В заяві від 27.07.2020 року просив розглядати за закінчувати кримінальне провадження за його відсутності.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просила кримінальне провадження розглядати та закінчувати без її участі, проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом досліджені характеризуючи особу обвинуваченого матеріали, досліджено постанови про приєднання до справи речових доказів та квитанції, визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що факт вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_4 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин є не тяжким.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності ст. 66 КК України, суд визнає його з`явлення із зізнанням, щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України, під час досудового розслідування є рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує досудову доповідь на нього, а також те, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, раніше судимий, на теперішній час в шлюбі не перебуває, дітей не має, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Враховуючи суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, не має постійного джерела доходів, суд призначає йому покарання згідно санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Також судом враховується позиція Верховного суду, яка викладена у постанові від 25.06.2018 року справа № 511/37/16-к щодо правил призначення покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше засуджений 22.06.2020 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23.07.2020 року.

У цьому провадженні злочини, передбачені ч. 2 ст. 185КК України, ОСОБА_4 вчинив, до ухвалення вказаного вироку, тому загальну міру покарання слід визначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
По цьому кримінальному провадженню до вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого обранню не підлягає.
За залучення судово-товарознавчого експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи витрати відсутні (висновок експерта № 2161/20 від 20.05.2020). За залучення судово-товарознавчого експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи витрати складають 628 грн. 04 коп. (висновок експерта № 19/104-10/1/178 від 31.03.2020).
Цивільний позов, заявлений АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» про відшкодування майнової шкоди, завданої їм в результаті злочинних дій підлягає задоволенню в повному обсязі, позов визнано в повному обсязі. Тому зОСОБА_4 слід стягнути майнову шкоду в сумі 1059,96 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно положень ст. 100 КПК України, а саме ручку з розпилювачем та телескопічною штангою (квитанція № 605) - повернути потерпілій ОСОБА_5 . Трансформатор ПРТ-АУЗ (квитанція № 606) - повернути представнику АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ОСОБА_6 .

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 2 роки 6 місяців (два роки шість місяців) позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, поглинути менш суворе покарання за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2020 року, у вигляді позбавлення волі строком на п`ять роки і остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Цивільний позов АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять ) грн. 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 628 грн. 04 коп.
Ручку з розпилювачем та телескопічною штангою (квитанція № 605) - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Трансформатор ПРТ-АУЗ (квитанція № 606) - повернути представнику Товариства з обмеженою відповідальністю АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ОСОБА_6 .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 12 травня 2020 року.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1