г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3031/20
Номер провадження 1-кп/213/383/20
В И Р О К
Іменем України

14 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання - ОСОБА_2 розглянув у приміщенні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у спрощеному провадженні кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000479 від 09 червня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працює, не має судимості, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 29 травня 2020 року, приблизно о 11.00 годині, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, реалізуючи який, він, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою зі сторони ОСОБА_4 , засновану на знайомстві з останнім, під приводом потреби в здійсненні дзвінку, попрохав у ОСОБА_4 мобільний телефон фірми «Huawei Р Smart» моделі FIG-LX1 золотистого кольору, який належить ОСОБА_4 для особистого використання. ОСОБА_3 запевнив ОСОБА_4 , що поверне мобільний телефон одразу після здійснення дзвінку, при цьому достовірно знаючи, що повертати мобільний телефон він не буде.
ОСОБА_4 , будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_3 , та у тому, що він поверне йому телефон, добровільно передав йому мобільний телефон фірми «Huawei Р Smart» моделі FIG-LX1 золотистого кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2450 від 27 липня 2020 року становить 2 053,34 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою, із корисливих мотивів, незаконно заволодів вказаним вище мобільним телефоном та обернувши викрадене майно на свою користь, з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 2 053,34 грн.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Прокурором подано клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, оскільки під час досудового розслідуваня підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, до обвинувального акта додана письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Також, потерпілим ОСОБА_4 подана заява про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розгляд даного обвинувального акту в спрощеному провадженні, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження. Згідно частини 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Дослідив зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

В пункті першому Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року, звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, яке у відповідності до статті 12 цього Кодексу є кримінальним проступком, особу винуватого, який не працює, не має судимості, за місцем проживання стосовно ОСОБА_3 скарг не надходило, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних проступків буде покарання у виді громадських робіт, враховуючи що ОСОБА_3 не працює, матеріальні збитки потерпілому відшкодовано шляхом вилучення та повернення викраденого, що є більш наближеним покаранням до нижньої межі санкції статті. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Долю речових доказів вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, 373, 374, 381 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, який передбачений ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази у виді картонної упаковки білого кольору з написом "Huawei Р Smart» моделі FIG-LX1, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_4 залишити останньому за належністю.

Речові докази у виді мобільного телефону марки "Huawei Р Smart" моделі FIG-LX1, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , що зберігаються у потерпілого ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1