Справа № 308/2573/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/2573/20, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 від 19.02.2020 р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, студента першого курсу факультету здоров`я та фізичного виховання УжНУ, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 5, неподалік будівлі готелю «Закарпаття» на протилежній частині вулиці, в зеленій зоні, біля дерев, знайшов безбарвний полімерний пакет із вмістом 9 таблеток рожевого кольору у формі п`ятикутника у яких містилася психотропна речовина, обіг якої заборонено МДМА, (3,4 метилендіоксиметамфетамін) та безбарвний полімерний пакет із вмістом речовин рослинного походження, зеленого кольору, яка є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений , які умисно, незаконно,з метою власного вживання без мети збуту зберігав при собі, а саме поклав до власного рюкзака , а таблетки із психотропною речовиною до кишені штанів та незаконно без передбаченого законом дозволу, без мети збуту переносив на території міста Ужгорода, Закарпатської області, до моменту виявлення та вилучення у нього працівниками поліції а саме 18 лютого 2020 року в період часу з 18 год. 34 хв. по 19 год. 15 хв. неподалік будівлі готелю «Закарпаття», що за адресою: м. Ужгород, пл.Кирила і Мефодія, 4.
Згідно із висновком експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №6/118 від 24.02.2020 - надані на дослідження 9 (дев`ять) таблеток рожевого кольору, у формі п`ятикутника, що містились в 1 (одному) безбарвному, прозорому полімерному пакеті, який був упакований в спеціальний пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №INZ1038822, в своєму складі містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4- метилендіоксиметамфетамін).
В 9 (дев`яти) таблетках рожевого кольору середньою масою 0,4131 г міститься - 0,1115 г МДМА на 1 (одну) таблетку (у перерахунку на МДМА основу), а в 9 (дев`яти) таблетках - 1,0030 г МДМА (у перерахунку на МДМА основу).
Надана на експертизу порошкоподібна речовина рожевого кольору, яка містилась всередині сумки зеленого кольору, яка була упакована в спеціальний пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №ЕХ0260525, в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін).
Порошкоподібна речовина рожевого кольору масою 0,0107 г містить - 0,0020 г МДМА (у перерахунку на МДМА основу).
Загальна маса МДМА (у перерахунку на МДМА основу) в об`єктах дослідження складає 1,005 г.
Надана на експертизу подрібнена речовина, рослинного походження, зеленого кольору, яка містилась всередині сумки зеленого кольору, яка була упакована в спеціальний пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» №ЕХ0260525, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину відповідно становить 0,0305 г.
Згідно із висновком експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №6/119 від 24.02.2020 - надана на експертизу речовина, рослинного походження, зеленого кольору, що містилась в 1 (одному), безбарвному, прозорому полімерному пакеті, який був упакований в спеціальний пакет «Національна поліція України Головне слідче управління» № INZ1038821, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений.
Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 10,260 г.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин та наркотичних засобів, без мети збуту ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст. 309 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 18.02.2020 року близько 18 год. 00 хв. він повертався із додаткових занять та перебуваючи за адресою м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 5, неподалік будівлі готелю «Закарпаття» знайшов безбарвний полімерний пакет в якому були таблетки та речовина. Частину знайденого поклав у рюкзак, а частину у кишеню штанів з метою власного споживання. Через 5-10 хвилин був затриманий працівниками поліції.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин та наркотичних засобів, без мети збуту тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні захисником було подано клопотання про застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого на підставі ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його законний представник підтримали подане клопотання, просили таке задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні, вказуючи про наявність передбачених законом підстав, просила задовольнити подане захисником клопотання.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення , вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:
а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;
б) неповнолітній щиро розкаявся;
в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;
г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні, проступку), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З досудової доповіді відносно обвинуваченого вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. На думку органу пробації виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку.
При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення , особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення , те, що він на спеціальних обліках не перебуває, навчається, має постійне місце проживання, його характеристику, з урахуванням висновку уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі, пояснення законного представника обвинуваченого, думку прокурора, яка вважала за можливе звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, пояснення захисника , а також фактичні обставини справи, таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує призначення йому покарання, а тому знаходить за можливе застосувати до нього ст. 105 ч. 1 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_3 заходи виховного характеру в виді застереження.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з законного представника обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення ( кримінального проступку), передбаченого ч.1 статті 309 КК України - винуватим.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, без визначення його виду, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

-сумку із залишками порошкоподібної речовини, яку упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №ЕХР0260525; поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №INZ1038821 ; поліетиленовий пакет із пігулками невідомого походження, які упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №TNZ1038822; предмети з отворами, в яких наявні залишки невідомої речовини, які упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» №INZ1038823 знищити;
- оптичний диск , на якому збережено відеоматеріали що стосуються проведення огляду місця події від 18.02.2020 року - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 2826,18 гривень за проведення судових експертиз.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського Апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1