Справа № 939/534/20
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000758 від 08 грудня 2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, 05 грудня 2019 року, в період з 17-ї до 19-ї години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 знаходився за місцем свого проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. В ході розпиття спиртних напоїв ОСОБА_10 виразився в бік ОСОБА_4 та ОСОБА_5 образливими словами. Після цього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , 05 грудня 2019 року, в період з 17-ї до 19-ї години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обуреним словами ОСОБА_10 , діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, по черзі з ОСОБА_4 наніс ОСОБА_10 удари по голові, від яких останній, втративши рівновагу і впав на підлогу.

Після цього, ОСОБА_5 продовжуючи свої дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи групою осіб, спільно з ОСОБА_4 , нанесли ОСОБА_10 , який лежав на підлозі, не менше 11-ти ударів в ділянку голови, не менше 12-ти ударів по тулубу, не менше 4-х ударів по сідницях, одного удару по лівій гомілці. В результаті своїми умисними протиправними діями в сукупності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: по одній забитій рані правої вушної та правої щічної ділянок, синці обох повік очей (симптом окулярів), по одному синцю обох виличних ділянок, два синця чола (справа та зліва), припухлість м`яких тканин скронево - тім`яних ділянок, перелом кісток носа, по три крововиливи в слизові оболонки правої щічної ділянки, крововиливи в м`які тканини волосистої частини голови з гематомою тім`яно - скроневих ділянок, субдуральний крововилив під тверду мозкову оболонку скронево - тім`яних доль, дифузний субарахноїдальний крововилив під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, ділянки крововиливів (забої) в речовину потиличної та лівої скроневих долей ближче до базальних поверхонь, крововиливи в стовбур та підкіркові структури, крововиливи в шлуночки мозку, які утворюють єдиний комплекс внутрішньочерепної травми, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Синці грудей (зі сторони спини), 5-ть згрупованих саден на бічній поверхні грудей зліва, крововиливи в підшкірну жирову клітковину та м`язи правої та лівої бічних стінок живота, в куполи діафрагми, міжреберні м`язи та пристінкову плевру; неповні переломи 8-10-го ребер справа, неповні переломи 8-10-го ребер зліва з ушкодженням пристінкової плеври, які в сукупності утворюють закриту травму грудей, мають ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Синці поперекової та крижової ділянок спини, через капсульний розрив лівої частки печінки; субкапулярні розриви правої частки печінки, які в сукупності (синці поперекової та крижової ділянок спини, через капсульний розрив лівої частки печінки) утворюють закриту травму живота, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, не знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Чотири синці сідничних ділянок з просвітленням в центрі, садно лівої гомілки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок отриманої внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, на що вказують синці, рани, крововиливи в м`які тканини голови та обличчя, переломи кісток носа, субдуральний крововилив під тверду мозкову оболонку скронево - тім`яних доль, дифузний субарахноїдальний крововилив під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, ділянки крововиливів (забої) в речовину потиличних та лівої скроневих долей ближче до базальних поверхонь, крововиливи в стовбур та підкіркові структури, крововиливи в шлуночки мозку ОСОБА_10 помер на місці події.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 лютого 2020 року.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 березня 2020 року включно.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2020 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 05 травня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 липня 2020 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 вересня 2020 року.

За ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 11 серпня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 жовтня 2020 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, що спричинило смерть потерпілого, є тяжким кримінальним правопорушенням, і усвідомлюючи, що в разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, він може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що також підтверджується, тим що після вчинення злочину ОСОБА_5 тимчасово залишив місце свого проживання та поїхав до іншої області з метою переховування та позбувся мобільного телефона. Також у разі не продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою він матиме змогу впливати будь-якими методами, у тому числі й залякуванням, на потерпілу, свідків, з метою надання ними неправдивих показів, оскільки мешкає в одному населеному пункті з останніми, а один із свідків є його рідним братом, і судом вони ще не допитані, і їх показання мають важливе значення для провадження. Крім того, не перебуваючи під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить той факт, що після смерті ОСОБА_10 він разом з обвинуваченим ОСОБА_4 намагався сховати тіло в іншому районі, а вже через декілька днів повернувся до того місця разом зі своїм братом, де закопали тіло ОСОБА_10 , з метою введення слідства в оману і ухилення від відповідальності, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Вислухавши думку захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , яка заперечувала стосовно задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою і вважала за можливе змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю погодився з думкою свого захисника адвоката ОСОБА_7 і також просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка також підтримала клопотання прокурора та думку свого представника адвоката ОСОБА_9 , оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи репутацію обвинуваченого і дані про його особу, який ніде не працює і не має постійного джерела доходів, свідчать про наявність ризиків, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визнавати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні правопорушення, що спричинило смерть потерпілого.
Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 05 грудня 2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_11