КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.07.2020 задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.08.2020 до 10 год. 30 хв. включно, без визначення розміру застави.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, або застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що підозрюваному ОСОБА_10 та його захисникам, після отримання копії клопотання з додатками, не зрозуміло, в чому саме підозрюється ОСОБА_10 , та коли мали місце події, викладені в повідомленні про підозру та в клопотанні слідчого.
Слідчим суддею неодноразово порушено порядок судового розгляду, безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідків, а також не прийнято відповідного рішення у порядку ст. 206 КПК України, за наявності обставин та доказів, що підтверджували незаконність затримання ОСОБА_10 .
Захисники у судовому засіданні наполягали на дослідженні відеозаписів з камер відеоспостереження будинку, біля якого знаходився ОСОБА_10 , та відеозапису моменту затримання осіб, яким було повідомлено про підозру у даному кримінальному проваджені. Слідчим суддею задоволено клопотання й переглянуто в судовому засіданні відеозапис, з якого вбачалось, що 29.06.2020 у вечірній час доби з 19 до 22 год., ОСОБА_10 перебував зі своєю сім`єю та спілкувався з іншими особами. Інший відеозапис з моменту затримання в судовому засіданні не переглядався.
Після перегляду вказаного відеозапису прокурор в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_10 не підозрюється у вчиненні злочину, який мав місце 29.06.2020, на відміну від інших затриманих осіб.
У даному випадку, за наявності лише одного епізоду, який мав місце 08.04.2020, сторона захисту неодноразово наголошувала на незаконності затримання ОСОБА_10 30.06.2020 в порядку ст. 208 КПК України. Однак, не зважаючи на ці обставини, слідчим суддею не застосовано положення ст. 206 КПК України та продовжено розгляд клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.
Крім того, апелянт зазначав, що подане слідчим клопотання не відповідає вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України, зокрема, не містить короткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа відповідно до повідомленої підозри, також слідчим не наведено належного обґрунтування неможливості запобігти заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою вбачається, що підозра ОСОБА_10 обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, копії яких додаються до клопотання. Однак більша частина матеріалів, якими нібито обґрунтовується підозра, до клопотання не додана та стосується інших осіб.
Додані до клопотання матеріали жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_10 до подій, які відбулись 08.04.2020.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, не звернув належної уваги на доводи сторони захисту про здійснення досудового розслідування кримінального провадження без внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Так, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, підписаний реєстратором ОСОБА_13 від 01.07.2020 року, в порушення вимог ч. 4 ст. 278 КПК України та п. 3 глави розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, не містить всієї необхідної інформації, а саме даних про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру. Відсутність у витягу з реєстру від 01.07.2020 даних про факт повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, свідчить про здійснення досудового розслідування слідчим без внесення відповідних відомостей до реєстру, що заборонено чинним кримінальним процесуальним законом.
Крім того, апелянт посилався на порушення слідчим суддею територіальної підсудності при розгляді клопотання, та зазначав, що згідно правового висновку Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду, викладеного в постанові від 22.04.2020 року у справі №487/7605/19, підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.
З відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що СУ ГУНП у м. Києві розташоване за адресою: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, що територіально відноситься до юрисдикції Шевченківського району м. Києва.
За таких обставин, на переконання захисника, клопотання слідчого ОСОБА_14 підлягало направленню за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, та слідчий суддя розглянув клопотання з порушенням територіальної підсудності, що є окремою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Також, на думку апелянта, досудове розслідування здійснюється із порушенням правил підслідності, оскільки постанова заступника прокурора міста Києва ОСОБА_15 про доручення здійснення досудового розслідування від 30.06.2020, відповідно до змісту якої, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002422 від 08.04.2020 року доручено слідчому управлінню ГУ НП у м. Києві, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 36 КПК України.
Крім того, захисник зазначав про незаконність затримання ОСОБА_10 без ухвали слідчого судді та наявність підстав для його звільнення на підставі ч. 5 ст. 206 КПК України. На переконання апелянта, так як подія кримінального правопорушення відповідно до повідомлення про підозру відбулась о 21 год. 30 хв. 29.06.2020, то на момент затримання ОСОБА_10 о 10 год. 30 хв. 30.06.2020 була відсутня така обов`язкова умова, передбачена до ч. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, як затримання особи безпосередньо після вчинення злочину. При цьому, в протоколі затримання не зазначено, які саме очевидці, потерпілі або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі ОСОБА_10 чи місці події вказали правоохоронцям на те, що саме він щойно вчинив злочин.
Оскільки в протоколі затримання не наведено достатніх даних на обґрунтування законності затримання ОСОБА_10 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України без ухвали слідчого судді, затримання підозрюваного відбулось в незаконний спосіб.
У матеріалах кримінального провадження наявні протоколи допитів потерпілих ОСОБА_16 від 30.06.2020, потерпілої ОСОБА_17 від 30.06.2020, проведені слідчими СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві у межах кримінального провадження № 0000581 від 30.06.2020. Однак, в матеріалах клопотання відсутня постанова прокурора міста Києва або його заступника, якою доручено здійснення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні СУ ГУНП у м. Києві.
У матеріалах клопотання відсутня постанова прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одне провадження за № 0002422 від 08.04.2020
Клопотання не містить прямих доказів причетності підозрюваного ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих йому злочинів. Слідчий не проводив впізнання підозрюваного особисто або за фотознімками, пред`явлення для впізнання речей, якими заволоділи злочинці під час вчинення розбійного нападу.
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 30.06.2020, потерпіла ОСОБА_18 впізнала сумку чорного кольору з тканинного матеріалу, на якій міститься емблема марки «Wenger», яка була сумкою її чоловіка. Однак ОСОБА_10 не має жодного відношення до цієї речі, оскільки вона була вилучена під час проведення обшуку за невідомою йому адресою: АДРЕСА_1 .
Протокол огляду речей і документів від 30.06.2020, на переконання захисника, також є неналежним та недопустимим доказом.
Апелянт посилався на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та зазначав, що вказані у клопотанні ризики можуть бути усунуті шляхом покладення на ОСОБА_10 відповідних обов`язків.
Всі твердження сторони обвинувачення про існування ризиків негативної процесуальної поведінки ОСОБА_10 є формальними, декларативними та не підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження.
Апелянт просив врахувати, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується, має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та проживання за адресою: АДРЕСА_3 , є громадянином України, має регулярний дохід (здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець), має на утриманні малолітню дитину, перебуває у фактичних шлюбних відносинах.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0002422, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2020 за підозрою ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 30.06.2020 о 10 год. 30 хв. ОСОБА_10 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України, та цього ж дня йому вручено повідомлення про підозру в участі у озброєній банді, організованій з метою нападів на окремих осіб, а також у вчинюваних нею нападах, з правовою кваліфікацією таких дій за ст. 257 КК України; та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 187 КК України.
02.04.2020 старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.07.2020 задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.08.2020 до 10 год. 30 хв. включно, без визначення розміру застави.
Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя виходив того, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КК України, зокрема, можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.
Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , характер та обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, який не працює, не має постійного офіційного джерела доходу, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_10 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_10 захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів із погрозою застосування насильства.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому злочинів та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у застосуванні щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Слідчий суддя врахував наявні ризики та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих ОСОБА_10 діянь, і дійшов обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси конкретної особи, у зв`язку з чим підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.
Посилання апелянта на непричетність підозрюваного до інкримінованих йому злочинів, які мали місце 29.06.2020 та 08.04.2020, та те, що повідомлення про підозру та клопотання слідчого не містять конкретних даних про час та місце події злочину, є безпідставними, оскільки слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_10 .
При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
З наведених підстав, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянта на неналежність та недопустимість наявних у справі доказів, зокрема протоколів допитів потерпілих від 30.06.2020, протоколу пред`явлення для впізнання від 30.06.2020, протоколу огляду речей та документів від 30.06.2020, оскільки до завдань суду на даному етапі не віднесено оцінку належності та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Твердження захисника про те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчим суддею не оцінено відомості про особу підозрюваного, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а тому посилання апелянта у цій частині є безпідставними.
Посилання апелянта на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 208 КПК України під час його затримання, та наявність, на думку захисника, підстав для звільнення підозрюваного у порядку ч. 5 ст. 206 КПК України, були предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу в суді першої інстанції та ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
Протокол затримання ОСОБА_10 від 30.06.2020 складено у відповідності до ч. 5 ст. 208 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта у цій частині.
Доводи апелянта про відсутність у матеріалах клопотання постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одне провадження під №0002422, про невідповідність витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.07.2020 вимогам ч. 4 ст. 278 КПК України та п. 3 глави розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, та про невідповідність постанови заступника прокурора міста Києва ОСОБА_15 від 30.06.2020 про доручення здійснення досудового розслідування ГУ НП у м. Києві вимогам ч. 5 ст. 36 КПК України, не є визначеними законом підставами для відмови у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу.
Посилання апелянта на порушення територіальної підсудності при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, спростовуються даними доданого до матеріалів клопотання наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ НП у м. Києві ОСОБА_23 від 20.07.2018 про визначення місця розташування та проведення досудового розслідування відділів слідчого управління ГУ НП у м. Києві, та суперечать вимогам п. 1 ч. 1 ст. 38 КПК України, відповідно до якої, органами досудового розслідування є також їх слідчі підрозділи.
Посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується, має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та проживання за адресою: АДРЕСА_3 , є громадянином України, має регулярний дохід, має на утриманні малолітню дитину, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та вказані обставини не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.07.2020, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 28.08.2020 до 10 год. 30 хв. включно, без визначення розміру застави, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3