Справа № 732/2033/14
Номер провадження 1-кс/749/2/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Сновськ, заяву судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі №732/2033/14 за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2015 року, -
В С Т А Н О В И В:
05 січня 2021 року до Щорського районного суду Чернігівської області надійшла заява судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі №732/2033/14 за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2015 року.
Заява вмотивована тим, що суддя ОСОБА_3 08.06.2015 року виносила вирок відносно ОСОБА_4 , у вказаному вироку надавала оцінку обставинам, які в заяві останнього про перегляд вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.06.2015 року за нововиявленими обставинами заперечуються та надавала оцінку доказам за внутрішнім переконанням, а тому з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості ОСОБА_3 як судді під час розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, суддя ОСОБА_3 заявила собі самовідвід.
У судовому засіданні суддя ОСОБА_3 відсутня, про час та місце розгляду заяви про самовідвід повідомлена належним чином.
У судовому засіданні прокурор відсутній, про час та місце розгляду заяви про самовідвід повідомлений належним чином.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних клопотань, заяв до суду не надав.
Суд вивчивши матеріали надані з заявою про самовідвід, приходить до наступного.
Як вбачається з ЄДРСР суддею ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000191 від 02.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України 08.06.2015 року ухвалено вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Зараховано ОСОБА_4 покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком, тобто з 15 квітня 2014 року по день постановлення нового вироку і строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком визначено рахувати з 15 квітня 2014 року.
Вказаний вирок набрав законної сили 15.09.2015 року.
Так, відповідно до частини 1 статті 464 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді, колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 35 цього Кодексу.
З огляду на частину 6 статті 35 КПК України порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду, у тому числі видачі вироків, ухвал суду та виконавчих документів, передачі справ до електронного архіву, зберігання текстів вироків, ухвал суду та інших процесуальних документів, надання інформації фізичним та юридичним особам, підготовки статистичних даних, визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.
Згідно з частиною 4 статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.
Так, пунктом 16 частини 21 Розділу VІІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року №30 (зі змінами до Положення від 17 липня 2020 року № 38) встановлено, що передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за виключенням випадків, визначених законом.
До виключних випадків, визначених законом можна віднести перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в порядку ЦПК України та КАС України, оскільки в названих процесуальних законах чітко передбачено, щодо суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.
При цьому норми чинного КПК України не містять прямих заборон, щодо недопустимість повторної участі судді при перегляді вироку за нововиявленими обставинами, а вказані вище вимоги законодавства чітко передбачають, що заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами передаються раніше визначеному судді.
Оскільки вирок у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 ухвалений суддею Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 то відповідно до вищезазначеного Положення та Засад саме вона, як раніше визначена суддя, має повноваження на перегляд вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 08.06.2015 року.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_4 , останній посилається на обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які на його думку самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

У своїй заяві про самовідвід суддя ОСОБА_3 посилається на те, що вона надавала оцінку обставинам, які в заяві Кармановського заперечуються та надавала оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, а тому та з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості судді вважає, що є всі підстави для самовідводу.
Проте з такими доводами судді ОСОБА_3 , суд не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року,у справі №5-15п12).
У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики. Суддя місцевого суду здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом (ст. 23 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).
Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Суд вважає за необхідне зазначити, що подання заяви про самовідвід повинно містити обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, як і обґрунтовані обставини, передбачених Кримінально - процесуальним законом, яких суддею у заяві не наведено.
Сама обставина, що суддя ОСОБА_3 надавала оцінку обставинам, які в заяві Кармановського заперечуються та надавала оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням не може бути єдиною безсумнівною чи беззаперечною правовою підставою для задоволення заяви про самовідвід.
Відповідно, дійсних обставин щодо особистої зацікавленості або упередженості судді заява про самовідвід не містить.
Враховуючи, те що підстав для відводу судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, у заяві про самовідвід не наведено, таких підстав не встановлено і під час розгляду заяви судді про самовідвід, що свідчить про відсутність правових підстав, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такої заяви про самовідвід.
Керуючись ст.ст. 3, 76, 80, 81 КПК України,суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі №732/2033/14 за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2015 року - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1