єдиний унікальний номер справи 546/1046/15-к
номер провадження 1-кс/546/119/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2020 року м. Решетилівка

Слідчий суддя Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.06.2015 року за №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

встановив:

Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області зі скаргою про скасування постанови начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.06.2015 року за №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Зі скарги ОСОБА_3 вбачається, що ним 15.08.2020 р. було отримано постанову про закриття кримінального провадження від 31.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 07.06.2015 року в с. Пустовари Решетилівського району Полтавської області.

З даною постановою начальника сектору дізнання ОСОБА_5 ОСОБА_3 не погоджується, в обґрунтування скарги посилається по суті на те, що слідчий не провів всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, за яких йому були нанесені тілесні ушкодження 07.06.2015 року біля свого будинку в селі Пустовари Решетилівського району Полтавської області, також посилається на невідповідність кваліфікації за ч.1 ст. 125 КК України, а не за ч.2 ст. 125 КК України при винесенні даної постанови. Посилаючись на сукупність вищевикладених обставин та доводів скарги та на те, що уповноважений слідчий не в повній мірі з`ясував обставини даної справи та обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Решетилівського районного суду з вищевказаною скаргою, в якій просив скасувати вищевказану постанову начальника сектору дізнання (а.с.п.1-2).

Ухвалою слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 від 21.08.2020 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 (а.с.п.7) і судовий розгляд скарги призначено на відповідну дату. Цією ж ухвалою витребувано з Решетилівського ВП матеріали кримінального провадження №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Про день і час розгляду справи всі часники справи сповіщені в порядку ст.135 КПК України, неявка представника органу поліції не є перешкодою для розгляду даної скарги.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали доводи скарги, в своїх поясненнях посилалися на обставини, що викладені у скарзі і просили її задовольнити у повному обсязі.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 та його представник адвоката ОСОБА_4 , вивчивши наявні матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_3 , а також витребувані матеріали кримінального провадження №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 , виходячи з таких підстав.

Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження (п.5 ст. 3 КПК України).

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Слідчим суддею в межах розгляду скарги встановлено, що 08.06.2015 року за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 07.06.2015 року близько 15 год. 30 хв. в с. Пустовари Решетилівського району Полтавської області йому нанесені тілесні ушкодження (а.к.п.1) - кримінальне провадження №0000197; попередня правова кваліфікація кримінального провадження ч.1 ст.125 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000197 за ч.2 ст.125 КК України (перекваліфікація з ч.1 на ч.2 ст.125 КК України відбулася на підставі постанови слідчого СВ Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області від 19.06.2015 року) вбачається, що в ході досудового розслідування уповноваженим слідчим по даному кримінальному провадженню проводилися певні слідчі (процесуальні) дії: 08.06.2015 року складено повідомлення про початок досудового розслідування; прийнято заяву від ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності, приєднано до матеріалів провадження письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ; 08.06.2015 року призначено судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , отримано висновок №822 від 08.06.2015 року судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , допитано ОСОБА_3 в якості потерпілого; допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; проведено огляд відео, долучене ОСОБА_3 . Постановою слідчого СВ Решетилівського ВП ОСОБА_11 від 24.07.2015 року кримінальне провадження №0000197 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 було закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України (а.к.п.а.к.п.3,6,10,11,12, 14-15, 17-18, 19-20, 21, 22-23, 24-25,26-27, 30-32,38,39, 47-48).

В подальшому, як слідує з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Решетилівського районного суду від 12.05.2015 р. ОСОБА_12 постанова слідчого СВ Решетилівського ВП Гудзенка про закриття кримінального провадження №0000197 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 була скасована і матеріали направлено для проведення досудового розслідування (а.к.п.53).

Після цього в період часу з 12.10.2015 року по 21.11.2017 року по даному кримінальному провадженню проведені такі слідчі (процесуальні дії): витребувано відомості з Решетилівської ЦРЛ про те, чи не перебуває ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікарів психіатра, нарколога чи фтизіатра у відповідному медичному закладі; уповноваженим прокурором органу досудового розслідування було надано вказівки по вищевказаному кримінальному провадженню (а.к.п.59); проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_3 ; призначено додаткову судово-медичну експертизу щодо того чи відповідають матеріали слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_3 судово медичним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи останньому та отримано додатковий висновок експерта №84 (а.к.п.а.к.п.56,64-66, 67). Постановою старшого слідчого СВ Решетилівського ВП ОСОБА_11 від 21.11.2017 року кримінальне провадження №0000197 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Решетилівського районного суду від 13.12.2017 р. ОСОБА_13 постанова слідчого СВ Решетилівського ВП Гудзенка про закриття кримінального провадження №0000197 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 була скасована, матеріали кримінального провадження направлено для проведення досудового розслідування (а.к.п.77-78).

Після 13.12.2017 року по справі проведені такі процесуальні дії: проведено додатковий допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 .

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого з заявою про надання інформації про стан розслідування та до прокурора зі скаргами на недотримання розумних строків слідчим (а.к.п.61,81, 83-84, 87).

Постановою начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 08.06.2015 року за №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 було закрито. Зі змісту даної постанови вбачається, що підставою для закриття кримінального провадження є відсутність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а мала місце необхідна оборона.

Аналіз досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 08.06.2015 року за ч.1 ст.125 КК України, враховуючи доводи скарги потерпілого ОСОБА_3 свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повному обсязі з`ясовані обставини отримання тілесного ушкодження ОСОБА_3 07.06.2015 року.

Так, аналізуючи зміст оскаржуваної постанови начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.06.2015 року за №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в межах доводів скарги ОСОБА_3 вбачається, що в обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження у постанові начальником сектору дізнання викладено суть конфліктної ситуації, що виникла на 07.06.2015 року в с. Пустовари Решетилівського району Полтавської області, показання свідків по даному кримінальному провадженні і міститься посилання на положення ст.36 КК України та зазначається про те, що заподіяні ОСОБА_3 тілесні ушкодження були спровокований самим потерпілим, оскільки ОСОБА_6 захищався від суспільно небезпечного посягання потерпілого ОСОБА_3 , яке виразилося в активних діях останнього, що були направлені на порушення охоронюваних законом прав та інтересів, зокрема життя і здоров`я ОСОБА_6 .

Відповідно до положень ч.1 ст.36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно ч.1 ст.36 КК України та роз`яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», необхідною обороною визначаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Також потрібно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. У п.10 даної постанови також зазначається про те, що оскільки відповідно до ст.11 КК злочином є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яка хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки.

При вирішенні питання про відсутність чи наявність стану необхідної оборони, перевищення її меж суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які не перевищували б меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна. Дана правова позиція встановлена Постановами Верховного суду від 20.11.2018 р. (справа №490/11155/14-к) , від 26.04.2018 р. (справа №342/538/14-к).
З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07.06.2015 року конфлікт між громадянином ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_6 в с. Пустовари Решетилівського району виник з приводу суперечок щодо меж сусідніх земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . В той день ОСОБА_3 , знаючи про намір ОСОБА_6 трактором перевезти сіно, який повинен був проїхати по його ( ОСОБА_3 ) земельній ділянці, стояв з вилами на своїй земельній ділянці і мав намір не пропустити трактор. Потім між ним та ОСОБА_6 виник спір з приводу меж земельної ділянки і вони почали штовхати один одного та ОСОБА_6 намагався вихопити вила у ОСОБА_3 із рук. Відповідно до оглянутого в судовому засіданні CD диску, який долучений до матеріалів кримінального провадження (а.с.33), ОСОБА_3 штовхав чоловіка (як було уточнено - ОСОБА_6 ), після чого останній наніс один удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_3 і обидва впали на землю. Внаслідок цих дій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, саден шкіри голови, які утворились не менш ніж від двухкратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, та які відносяться до легких тілесних ушкоджень (висновок експерта №822 від 08.06.2015 р.).

В контексті посилання начальника сектору дізнання у оскаржуваній постанові на положення ст.36 КК України, з досліджених матеріалів кримінального провадження не вбачається, що органом досудового розслідування встановлювалося правомірність дій ОСОБА_6 з приводу проїзду трактором по земельній ділянці через яку і виник конфлікт, мету, з якою потерпілий ОСОБА_3 взяв вила; чи свідчила його поведінка про рішучість наміру скористатися ними для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , враховуючи показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та самого ОСОБА_6 , що металеву частину вил під час конфлікту ОСОБА_3 на ОСОБА_6 не направляв, що крім того підтверджується оглянутим відеозаписом. Висновки дізнавача в кримінальному провадженні щодо того, що ОСОБА_3 махав вилами та при цьому погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою не знайшли свого підтвердження в ході дослідження матеріалів кримінального провадження, і містилися тільки в поясненнях самого ОСОБА_6 , який є зацікавленою особою в даному конфлікті та по даному провадженню. Крім цього не було з`ясовано, хто саме наніс удар першим, так як показання свідків, потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з цього приводу різняться. Тобто дізнавачем у даному кримінальному провадженні не достатньо мотивовані висновки про нанесення першого удару саме ОСОБА_3 , які крім іншого суперечать наявному в матеріалах кримінального провадження диску з відеозаписом події, яка мала місце 07.06.2015 р. в с. Путовари Решетилівського району. До того ж показання ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 з приводу нанесеного удару ОСОБА_14 в область голови саме долонею, а не кулаком, суперечить висновкам експерта.

З огляду на сукупність викладеного, вбачається об`єктивна необхідність проведення такої слідчої (процесуальної) дії як одночасного допиту потерпілого ОСОБА_3 з ОСОБА_6 .

Поряд з іншим відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, до ЄРДР внесені не були.

Слідчий суддя наголошує, що з`ясування цих обставин в контексті висновків слідчого про необхідну оборону мають суттєве значення, оскільки по своїй правовій суті суспільне небезпечне діяння повинно створювати невідкладну необхідність в заподіянні шкоди посягаючому, діяння повинно бути реальним, при цьому, істотною характеристикою посягання є його наявність, протягом якої у особи існує право на необхідну оборони.

Отже, виходячи з сукупності досліджених матеріалів кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та висновків слідчого судді, викладених у даній ухвалі, в межах доводів заявника ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає про те, що згідно ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
При цьому, слідчий суддя, враховуючи, що ним розглядається скарга відповідної особи на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження (п.3 ч.1 ст.303 КПК України), в контексті доводів та обґрунтування скарги, вважає за необхідне наголосити органу досудового розслідування про те, що у Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 вказується про те, що Комітет Міністрів Ради Європи у Рекомендаціях від 28.06.1985 р. R (85) 11 стосовно положень потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу приписує державам-членам приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу, а в Рекомендаціях від 12.05.2004 року Rес (2004) 6 щодо вдосконалення засобів правового захисту Комітет Міністрів Ради Європи зазначає, що права та свободи, гарантовані Конвенцією, мають захищатися передусім на національному рівні.

Згідно ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача може бути постановлена ухвала, зокрема, про скасування рішення слідчого.

Отже, виходячи з вищевикладеного, є передбачені законом підстави для скасування постанови начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.06.2015 року за №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України з метою встановлення обставин, що мають суттєве значення по даному кримінальному провадженню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8,9,21,40,303-304,306-307,309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.06.2015 року за №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити.

Постанову начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.06.2015 року за №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скасувати.

Копію даної ухвали направити начальнику Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області для організації виконання, заявнику та начальнику Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури - для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1