справа №619/5084/20
провадження №1-кп/619/142/21
ВИРОК
іменем України

02 лютого 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дергачі кримінальне провадження №0000146 від 13.08.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей : доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює по найму, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 29.08.2017 Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову № 294 щодо примусового видворення відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користувався паспортом громадянина Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 від 01.05.2009 та 29.08.2017 Комунарським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України терміном на 5 років до 29.08.2022, відносно останнього.
20.09.2017 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишив територію України, згідно рішення про примусове видворення.
13.01.2018 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , намагався в`їхати на територію України через пункт пропуску «Бориспіль», де йому було відмовлено у перетинанні Державного кордону України в зв`язку з забороною в`їзду.
Після прибуття до Республіки Азербайджан у період з січня по квітень 2018 року у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, направлений на перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України.
Реалізуючи свій злочинний умисел, достеменно знаючи, що існує рішення Комунарського РВ УДМС України в Запорізькій області від 29.08.2017 із забороною його в`їзду на територію України протягом 5 років та маючи умисел на перетинання державного кордону України з метою подальшого перебування на її території, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв рішення про зміну своїх анкетних даних, а саме: прізвища, ім`я та по батькові на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для чого отримав новий паспорт громадянина Республіки Азербайджан серії НОМЕР_2 від 22.11.2018.
27.12.2018 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який змінив своє прізвище перебуваючи за межами України, маючи стійкий намір потрапити на територію України, усвідомлюючи неможливість здійснення ним у встановленому порядку перетину державного кордону України, будучи достовірно обізнаним про те, що йому заборонено в`їзд в Україну, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний перетин державного кордону України, через наявну заборону прибув на територію України, через пункт пропуску «Харків» (м. Харків, вул. Ромашкіна, 1) та 27.03.2019 перетнув державний кордон України до Російської Федерації за паспортом НОМЕР_2 від 22.11.2018 на ім`я ОСОБА_4 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи повторно, 06.07.2019 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив перетинання державного кордону України у напрямку «в`їзд» за вищевказаними документами, не показуючи документи співробітникам Державної прикордонної служби України, на які оформлено заборону в`їзду на територію України та не повідомляючи, що має таку заборону через пункт пропуску «Гоптівка» (Харківська область, Дергачівський район, 38-й км траси «Харків-Бєлгород») з території Російської Федерації.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу діючи повторно 13.08.2019 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не показуючи документи співробітникам Державної прикордонної служби України, на які оформлено заборону в`їзду та не повідомляючи, що має таку заборону, останній здійснив перетинання державного кордону України через пункт пропуску «Гоптівка» (Харківська область, Дергачівський район, 38-й км траси «Харків- Бєлгород») з території Російської Федерації.
Згідно з висновком експерта Запорізького науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України №19/108,10,4-18495-2020 від 24.07.2020 щодо дослідження дактилоскопічних карт на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що відбитки пальців належать одній особі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.332-2 КК України, тобто незаконне перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, вчиненого повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочині визнав повністю, кається у скоєному, підтвердив факт і обставини вчинення злочину.
Вказав суду, що 29.08.2017 Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову № 294 щодо примусового видворення відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користувався паспортом громадянина Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 від 01.05.2009 та 29.08.2017 Комунарським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України терміном на 5 років до 29.08.2022, відносно останнього.
20.09.2017 залишив територію України, згідно рішення про примусове видворення.
13.01.2018 намагався в`їхати на територію України через пункт пропуску «Бориспіль», де йому було відмовлено у перетинанні Державного кордону України в зв`язку з забороною в`їзду.
Після прибуття до Республіки Азербайджан у період з січня по квітень 2018 року, прийняв рішення про зміну своїх анкетних даних, а саме: прізвища, ім`я та по батькові на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для чого отримав новий паспорт громадянина Республіки Азербайджан серії НОМЕР_2 від 22.11.2018.
27.12.2018 змінив своє прізвище перебуваючи за межами України та прибув на територію України, через пункт пропуску «Харків» (м. Харків, вул. Ромашкіна, 1) та 27.03.2019 перетнув державний кордон України до Російської Федерації за паспортом НОМЕР_2 від 22.11.2018 на ім`я ОСОБА_4 .
Повторно, 06.07.2019 здійснив перетинання державного кордону України у напрямку «в`їзд» за вищевказаними документами, не показуючи документи співробітникам Державної прикордонної служби України, на які оформлено заборону в`їзду на територію України та не повідомляючи, що має таку заборону через пункт пропуску «Гоптівка» (Харківська область, Дергачівський район, 38-й км траси «Харків-Бєлгород») з території Російської Федерації.
Повторно 13.08.2019 не показуючи документи співробітникам Державної прикордонної служби України, на які оформлено заборону в`їзду та не повідомляючи, що має таку заборону, здійснив перетинання державного кордону України через пункт пропуску «Гоптівка» (Харківська область, Дергачівський район, 38-й км траси «Харків- Бєлгород») з території Російської Федерації.
Вказав суду,що вчинив вказані дії щоб проживати разом з дітьми в м.Запоріжжі, кається в скоєному.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюється.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.332-2 КК України, тобто незаконне перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, вчиненого повторно.
Відповідно до змісту ст. ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд, враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Обставин, які обтяжують покарання винуватого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, особу винного, обставини що пом`якшують покарання.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді…… позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, правильну оцінку скоєного, відсутність матеріальних збитків , суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому на досудовому слідстві не обиралась. Прокурор не звертався в судовому засіданні з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, тому у суду не має підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374,376,395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 332-2 КК України і призначити йому покарання - 3/три/ роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 - від покарання звільнити з іспитовим строком на 1/один/ рік.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1