Справа № 367/5743/20
Провадження №1-кп/367/897/2020
УХВАЛА
Іменем України
16 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.07.2020 року за № 0001874,-

встановив:

04.09.2020 до Ірпінського міського суду Київської області, в порядку ст. 293 КПК України, від в.о. начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у строки визначені КПК України та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти призначення кримінального провадження до слухання. Заявили клопотання про повернення обвинувального акт прокурору для усунення недоліків. Вказали, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт не скріплено печаткою, письмове повідомлення про підозру вручено обвинуваченому не належним прокурором, відсутнє чітке формулювання обвинувачення. Заперечували щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Обвинувачений підтримав думку своїх захисників.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Частиною першою ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «В» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «В» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 26.07.2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001874 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не дотримано положень передбачених ст. 291 КПК України.
Слідчий, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 щодо вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України вказав, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 25.07.2020, приблизно о 23 годині 50 хвилин (точний час не встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні автомобіля таксі марки «Daеwоо Nехіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв біля будинку за адресою: вул. Ново-Лермонтова, 28, м. Буча, Київська область, наніс 3 удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , після чого останній вийшов із салону вказаного автомобіля, а ОСОБА_6 взяв із підлокітника вказаного автомобіля грошові кошти в сумі 250 гривень та поклав їх до власного рюкзака.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 взяв саперську лопату, яку мав при собі, вийшов із зазначеного автомобіля, підійшов до потерпілого та, тримаючи вказану лопату в руці, наніс нею 7 ударів в область голови ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден та синців, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та забійної рани лобно- тім`яної ділянки, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але менше 21-го дня.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_6 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , знову підійшов до автомобіля таксі марки «Daеwоо Nехіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчинив передні ліві двері вказаного автомобіля, звідки взяв грошові кошти в сумі 200 гривень та поклав їх до власного рюкзака.

Здійснивши напад з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 450 гривень.

Однак, суд вважає, що фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими за ч. 1 ст. 187 КК України викладені не конкретно, формулювання обвинувачення не містить обставин, що підлягають доказуванню згідно ст. 91 КПК України. Зокрема, не встановлено умисел обвинуваченого саме на вчинення розбійного нападу.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Крім цього цьому, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою задовольнивши клопотання прокурора, оскільки він (обвинувачений) може переховуватися від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, по провадженню не допитаний жодний з учасників кримінального процесу, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, крім того, відносно нього до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням його у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 122; ч. 3 ст.296 КК України, що негативно характеризує обвинуваченого та утворює ризики повторення ним протиправної поведінки в майбутньому.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376 КПК України, суд,-

ухвалив:

Повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.07.2020 року за № 0001874 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів.
Початок строку дії ухвали обчислювати з 16.09.2020 року.
Закінчення строку дії ухвали 14.11.2020 року включно.
Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.
Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 21.09.2020 р.

Суддя: ОСОБА_1