Справа № 372/2773/20
Провадження № 1-кп-311/20
В И Р О К
іменем України

10 грудня 2020 року м. Обухів
Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Обухів матеріали кримінального провадження № 372/2773/20 (провадження 1-кп-311/20), відомості про яке внесене № 0000370 від 13.04.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з положеннями статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Крім того, пунктами 1-8 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» визначено види майна, які не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. До таких видів майна, зокрема, віднесено вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої.

Пунктами 1-4, 9 Положення по дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, будучи обізнаним із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю, у порушення зазначених вище вимог п. п. 1-8 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та п. п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, але не пізніше 24.01.2020, придбав шляхом привласнення знайденого на території одного з занедбаних підприємств, розташованих на території Обухівського району Київської області автомат калібру 7,62 мм системи Калашникова (АКМС) № НОМЕР_1 , який є бойовою нарізною автоматичною стрілецькою зброєю, та у подальшому за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, але не пізніше 24.01.2020, переніс зазначений автомат системи Калашникова до місця свого постійного проживання квартири АДРЕСА_2 .

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.01.2020, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, будучи обізнаним із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю, у порушення зазначених вище вимог чинного законодавства, зберігав за місцем свого постійного проживання - у квартирі АДРЕСА_2 бойову нарізну автоматичну стрілецьку зброю автомат калібру 7,62 мм системи Калашникова (АКМС) № НОМЕР_1 , до моменту його виявлення та вилучення працівниками поліції під час обшуку проведеного за вищевказаною адресою, в період часу з 06 год. 58 хв. до 08 год. 36 хв. 24.01.2020 року.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке виявилося у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

20 серпня 2020 року між Прокурором у кримінальному провадженні № 0000370, яким є прокурор першого відділу процесуального керівництва досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , та за участю захисника ОСОБА_5 з іншого боку, укладена угода про визнання винуватості.

Сторони повністю погодились з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України та погодилися із призначенням остаточного покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, який є тяжким злочином, особу підозрюваного ОСОБА_4 , який розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв в його розкритті, на підставі ст. 75 КК України, сторони погодились про звільнення ОСОБА_4 від відбування основного узгодженого покарання з випробуванням.
В судовому засіданні суд пересвідчився, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші сторони розуміють наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, якими є:
а) для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку.
б) для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Покарання, визначене в угоді, відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим КК України, та обране в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.
В угоді відповідно до ст. ст. 65 67 КК України враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, повне визнання своєї вини, щире каяття, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 15 липня 2020 року між прокурором та обвинуваченим в цьому провадженні ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 з іншого боку, відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання, враховуючи при цьому, що встановлення розміру іспитового строку є виключною прерогативою суду.

Судові витрати за проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду від 20 серпня 2020 року про визнання винуватості, укладену Прокурором у кримінальному провадженні № 0000370 прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , та за участю захисника ОСОБА_5 з іншого боку, - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки як: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у справі: нарізну автоматичну стрілецьку зброю автомат калібру 7,62 мм системи Калашникова (АКМС) № НОМЕР_1 , яку вилучено працівниками поліції під час обшуку, -знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати понесені на проведення експертизи дослідження зброї та боєприпасів у розмірі 3768 грн. 24 коп.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору, захисникові.

Суддя: ОСОБА_1