Справа № 369/21/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2756/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8
законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, українку, громадянку України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з вищою освітою, заміжню, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 , 24 677 (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят сім) грн. 60 коп. матеріальної та 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди. Вироком також вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, 18.10.2019 року близько 13 години водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Ford Kuga Trend», д.н.з НОМЕР_2 , рухалася по вулиці Богдана Хмельницького зі сторони вулиці Молодіжної в напрямку вулиці Петра Сагайдачного в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області.

Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що в районі будинку № 57а по вулиці Богдана Хмельницького в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_7 проявила неуважність, неправильно оцінила дорожню обстановку, своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості руху та не зупинилася, щоб дати дорогу малолітньому пішоходу ОСОБА_11 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого скоїла наїзд на останню.
Внаслідок наїзду ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: гематоми лоба зліва, саден обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, гематоми правого колінного суглобу, гематоми в ділянці нижнє-грудного поперекового відділів хребта, множинних компресійних переломів тіл 5-7 шийних хребців, 1-8, 12 грудних хребців, 2-4 крижових хребців, забою нирок, які в сукупності, згідно висновку судово-медичної експертизи № 265/Д від 14.12.2019 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушила вимоги п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожували життя або здоров`я громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 1.7 (водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи; усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності); пп. «б» п. 2.2 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); п. 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека); п. 18.4 (якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 1.5, п. 1.7, пп. «б» п. 2.3, п. 18.1, п. 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення малолітньому пішоходу ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить скасувати вирок в частині призначення додаткового покарання ОСОБА_7 та в частині вирішення цивільного позову та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити лише основне покарання у виді позбавлення волі на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі статті 75 КК України звільнити її від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди повністю відмовити, в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити в межах 80 000 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те , що призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є занадто суворим та не відповідає особі обвинуваченої, оскільки наявні такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття, притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення необережного злочину вперше, позитивно характеризується, вину визнала, попросила вибачення у потерпілих, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувалась. Крім того, ОСОБА_7 має малолітнього сина ОСОБА_13 , 2011 року народження, який має порушення соціальної комунікації (дитячий аутизм), потребує особливої уваги та має необхідність у відвідування спеціальних курсів та занять, на які обвинувачена майже кожного дня возить на своєму автомобілі, а тому позбавлення права керування обвинуваченої відобразиться на здоров`ї малолітньої дитини.

Щодо позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди захисник вказує, що такі вимоги повинні бути адресовані до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Крім того, захисник вважає, що розмір моральної шкоди значно завищений, не обґрунтований та не відповідає об`єктивній ситуації що склалася. Не заперечує, що ДТП сталася внаслідок використання відповідачем джерела підвищеної небезпеки, призвела до моральних страждань потерпілої, її переживань, суттєвих вимушених змін у її життєвих стосунках та зв`язках, налагодження нормального ритму життєдіяльності, проте просять врахувати майновий стан відповідача, яка має малолітню дитину з діагнозом - дитячий аутизм, потребує постійної допомоги, лікування та проходження реабілітації.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та захисника, які відмовилися від апеляційних вимог, що стосуються питань відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та підтримали апеляційну скаргу у частині призначення додаткового покарання, прокурора та законного представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В апеляційному порядку не оскаржується правильність встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченої, призначення основного покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України та вирішення вимог цивільного позову.

Обґрунтовуючи призначення ОСОБА_7 покарання, у тому числі і додаткового, суд взяв до уваги ті обставини, що вона є не судимою особою, має постійне місце проживання, заміжня, виховує двох неповнолітніх синів, один з яких має порушення соціальної комунікації, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, характер та ступінь тяжкості злочину, її щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Також при призначенні додаткового покарання суд врахував те, що внаслідок дій ОСОБА_7 , що виразилися у грубому порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого була тяжко травмована малолітня дитина.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення додаткового покарання винній особі та обґрунтував його належними доказами, зокрема, і викладених у позиції законного представника потерпілої про доцільність його відбування ОСОБА_7 , підтвердженою при перегляді вироку в апеляційному порядку.

Позитивні дані про особу ОСОБА_7 , факт її вибачення перед сім`єю потерпілої, перебування на утриманні дитини з обмеженими можливостями, потреби якої потребують додаткових зусиль з боку обвинуваченої, пов`язаних з використанням транспортного засобу, правильності висновків суду не спростовують, оскільки грубе порушення правил безпеки дорожнього руху з тяжкими наслідками має тягнути за собою покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

З огляду на наведене, а також з врахуванням позиції потерпілого,колегія суддів погоджується з фактичним висновком суду про неможливість збереження за обвинуваченою права керування транспортними засобами на протязі двох років з часу ухвалення вироку.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: