УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., при секретарі Гораш А.С., розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області Гладкової О.М., яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури Карачебан А.О. про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000818, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000818 від 07.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідування здійснює група прокурорів Одеської обласної прокуратури.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07.07.2020 до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява громадянина про те, що група осіб, за попередньою змовою, шляхом висловлювання в адресу заявника погроз про застосування відносно нього та членів його сім`ї насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, вимагають від останнього грошові кошти у розмірі 1000 доларів США.

Так, під час досудового розслідування допитано як потерпілого ОСОБА_1 , який пояснив, що у травні 2019 року він виконував будівельні роботи з юридичною особою ОСББ Філатова 94 в особі голови вказаного ОСББ ОСОБА_2 . Під час виконання будівельних робіт до ОСОБА_1 знову звернувся ОСОБА_2 та запропонував проведення будівельних робіт на його особистій дачі, розташованій на території Одеської області. Під час виконання вказаних будівельних робіт ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 170 000 гривень, та після закінчення будівельних робіт ОСОБА_2 повинен був сплатити ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 74 000 гривень, які він не виплатив та натомість почав вимагати у ОСОБА_1 передати йому грошові кошти у сумі 185 тисяч гривень та 3 тисячі доларів США.

Далі, 01.07.2020 на мобільний телефон ОСОБА_1 зателефонував невідомий чоловік, який в телефонній розмові представився головою ОСББ і запропонував останньому угоду на проведення будівельних робіт, на що ОСОБА_1 погодився та запропонував зустрітися у кафе «Апшерон». Того ж дня у визначений час ОСОБА_1 прибув до кафе «Апшерон» та став очікувати чоловіка, з яким по телефону домовлявся про зустріч. В цей час до кафе прибув автомобіль марки «БМВ», яким керував невідомий чоловік, який запропонував ОСОБА_1 присісти на переднє сидіння автомобіля та обсудити всі деталі угоди. При цьому, під час бесіди, невідомий назвався ОСОБА_3 на прізвисько ОСОБА_4 та пояснив, що він прибув від ОСОБА_2 та почав вимагати від ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 185 000 гривень та 3 000 доларів США, начебто повернути борг ОСОБА_2 , на що ОСОБА_1 пояснив, що нікому нічого не винен. При цьому, ОСОБА_5 наголосив, що, дає ОСОБА_1 два дні, протягом яких, останній повинен передати грошові кошти ОСОБА_2 , а у разі, невиконання його вимоги, ОСОБА_5 ні перед чим не зупиниться, та якщо потрібно буде, навіть «прибере» його будь-яким способом застрелить чи підірве, або «розріже на ремені» ОСОБА_1 та його родину, та даючи потерпілому зрозуміти, що він не шуткує, поклав руку у внутрішню кишеню сумки, що висіла спереду на тулубі ОСОБА_3 , та під час розмови тримав якийсь предмет рукою, на що ОСОБА_1 , який сприймав погрозу ОСОБА_3 серйозно здалося, що у сумці він тримає пістолет.

Далі, ОСОБА_5 рушив автомобіль з місця, погрожуючи ОСОБА_1 , що тепер вони поїдуть до серйозних бандитів, які будуть по-іншому розмовляти з ОСОБА_1 .. В цей час, ОСОБА_1 , будучи наляканим та розуміючи загрозу для свого життя та здоров`я вибіг з автомобіля, який рухався, ОСОБА_5 зупинив автомобіль та побіг за ОСОБА_1 , пропонуючи продовжити розмову у приміщенні кафе «Апшерон», на що потерпілий погодився та разом з ОСОБА_3 повернувся до кафе, де знаходячись за одним із столиків ОСОБА_5 знову став вимагати у ОСОБА_1 грошові кошти у вищевказаній сумі та погрожувати, що у разі відмови передати грошові кошти ОСОБА_2 ОСОБА_1 буде спричинено фізичне насильство, за яке він говорив, сидячі в автомобілі.

Після чого, через деякий час на мобільний телефон ОСОБА_1 почав телефонувати чоловік, який знову представлявся ОСОБА_3 та почав погрожувати ОСОБА_1 та його родині фізичною розправою і вимагати грошові кошти у останнього.

Крім того, допитана в якості потерпілої дружина ОСОБА_1 . ОСОБА_6 підтвердила показання чоловіка та додала, що 08.08.2020 у нічний час до неї за місцем проживання прибули невідомі особи, які залишили на вхідних дверях поховальний вінок, адресований її чоловіку.

У подальшому встановлено, що під час телефонної бесіди ОСОБА_7 з ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_7 погрожував потерпілому порізати потерпілого «на ремені» та з метою залякування потерпілого та його родини саме ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_2 спільно з іншими невстановленими особами прибув до адреси проживання потерпілих та залишив поховальний вінок з написом, адресованим потерпілому ОСОБА_1 на вхідних дверях квартири за місцем проживання потерпілих.

У подальшому встановлено, що під час наступної зустрічі ОСОБА_1 з особами, які вимагали грошові кошти з потерпілого у кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 серед зазначених осіб знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які погрожували ОСОБА_1 та його родині фізичною розправою та вимагали від останнього грошові кошти у сумі 170 00 гривень та 3 000 доларів США, пояснюючи, що вони діють в інтересах ОСОБА_2 .

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово спілкувався з ОСОБА_7 та обговорював з останнім тактику дій, направлену на вимагання грошових коштів з ОСОБА_1 та його родини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення ймовірно причетний: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси Федулеєвої Ю.О. справа №947/29069/20, провадження № 1-кс/94715433/20 від 13.10.2020, 16.10.2020 було проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено зазначене у клопотанні майно.

Під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_8 , останній відмовився пояснити кому належать вилучені предмети та речі.

Постановою слідчого від 16.10.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

З метою забезпечення збереження вилученого майна, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

2. Позиція учасників кримінального провадження.

Від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за її відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4. Правова підстава та мета арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Як вбачається з долученої до клопотання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2020 року, якою було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , при вирішенні означеного питання слідчим суддею враховувалася можлива причетність до вчинення кримінального правопорушення за фактичними обставинами даного кримінального провадження громадянина ОСОБА_8 .

Відтак, оскільки за місцем проживання громадянина ОСОБА_8 було вилучено мобільний телефон, сім-картки, слоти від сім-карт, слідчий суддя об`єктивно вважає, що такі речі можуть містити відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а також містити відомості на підтвердження або спростування ймовірної причетності до такого кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_8 , що свідчить про відповідність такого майна категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Що стосується вилучених розписок, то слідчий суддя вважає, що на теперішній час наявна необхідність у перевірці правомірності їх складання, а відтак, й перебування у володінні ОСОБА_8 .

З огляду на викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено, що вилучені предмети відповідають критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), що крім того підтверджується постановою про визнання предметів речовими доказами і долучення їх до кримінального провадження від 16.10.2020 року.

Таким чином, з огляду на викладене, перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлені слідчим суддею речі та документи є доказами в рамках даного кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В свою чергу, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), які, крім того, в подальшому будуть використовуватися при проведенні відповідних процесуальних дій з ними (експертиз, оглядів тощо).

5. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі відповідають категорії речових доказів. Відтак, оскільки вилучені речі та документи можуть використовуватися як докази, зокрема, на підтвердження причетності громадянина ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення за обставинами даного кримінального провадження (причетність якого на теперішній час перевіряється), в зв`язку з чим не виключено в такому випадку набуття останнім відповідного процесуального статусу в рамках такого кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що завданням арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність запобігання його приховування, псування та знищення з боку громадянина ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), забезпечення проведення відповідних процесуальних дій з вилученим майном (експертиз, оглядів тощо), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети зокрема.

6. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи ( ОСОБА_8 ), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Крім того, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальну можливість звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про скасування арешту майна.

7. Висновки слідчого судді.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

8. Вирішення питання поновлення пропущених процесуальних строків для звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів даного клопотання, проведення обшуку за вищевказаною адресою здійснювалося 16.10.2020 року, що підтверджується відповідним протоколом обшуку від 16.10.2020 року.

При цьому, саме клопотання про арешт вилученого майна стороною обвинувачення було подано до Київського районного суду м. Одеси 19.10.2020 року.

З огляду на викладене, враховуючи що вказаний обшук було проведено у день перед вихідними днями (16.10.2020 року), при цьому клопотання про арешт майна було подано в перший робочий день (19.10.2020 року), слідчий суддя вважає за необхідне поновити пропущені процесуальні строки для звернення з даним клопотанням про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Поновити процесуальні строки для звернення з даним клопотанням про арешт майна.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області Гладкової О.М., яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури Карачебан А.О. про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000818, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України задовольнити.

Накласти арешт, на майно яке було вилучене під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_8 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 :

- слот-тримач від сім-карти мобільного оператора «Київстар» з номером: НОМЕР_1 ;

- слот-тримач від сім-карти мобільного оператора «Київстар» з серійним номером: НОМЕР_2 ;

- слот-тримач від сім-карти мобільного оператора «Київстар» з серійним номером: НОМЕР_3 ;

- сім-карта мобільного оператора «Київстар» з номером: НОМЕР_4 ;

- сім-карта мобільного оператора «Билайн» з цифрами: НОМЕР_5 ,

- сім-карта мобільного оператора «Київстар» з номером: НОМЕР_6 , - сім-карта мобільного оператора «Мегафон» з номером: НОМЕР_7 ,

- паперова розписка від 11.01.2016 про отримання в борг грошових коштів в сумі 8250 доларів США від ОСОБА_9 ,

- паперова розписка про отримання ОСОБА_9 грошових коштів в борг у сумі 11450 гривень у ОСОБА_10 ,

- мобільний телефон марки «Samsung DUOS» imei 1: НОМЕР_8 , imei 2: НОМЕР_9 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з ідентифікаційним номером: НОМЕР_3 , що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області Гладкову О.М.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя Федулеєва Ю. О.