печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717 від 16 квітня 2015 року,
ВСТАНОВИВ:
24.11.2020 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року у справі № 757/49687/20-к у кримінальному провадженні №0000717 від 16.04.2015 року на речові докази з метою їх збереження, вилучені під час проведення обшуку 06.03.2019 року за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, селище Шостаківка, вул. Садова, земельні ділянки 2а, 2б, 1б, 1в (кадастрові номери :56:000:0057, :56:000:0059, :56:000:0058, :56:000:0077), які використовує ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія». Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року необґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки відсутні будь-які докази, що вилучене під час обшуку майно могло бути знаряддям вчинення якогось кримінального правопорушення, чи зберігало на собі сліди або містило інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Не обґрунтовано також те, що майно могло бути набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також вважає безпідставними твердження, що службові особи «Кіровоградська нафтова компанія» здійснюють заходи, направлені на уникнення від кримінальної відповідальності, а саме зміни настройок обладнання для виготовлення продукції, яка передбачена технічними умовами та не є підакцизним товаром та що у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що без накладення арешту на обладнання виробництва, ємності, нафтопродукти, що знаходяться за адресою: Кіровоградська обл., Кіровоградський р-н., селище Шостаківка, вул. Садова, земельні ділянки 2а, 2б, 1б, 1в, та мають значення речових доказів останні будуть видозмінені або втрачені. Заявляє, що ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» несе обґрунтовано катастрофічно негативні наслідки арешту повну зупинку господарської діяльності товариства та величезні збитки. Прокурор вже неодноразово звертався до слідчих суддів із клопотаннями про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 06.03.2019. Слідчі судді відмовили прокурору в задоволенні клопотання та зобов`язали повернути вилучене майно ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія». В додатково поданих до суду поясненнях адвокат ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» ОСОБА_4 повідомляє, що майно, на яке накладено арешт, було відшукано та вилучено в межах неіснуючого кримінального провадження. Окрім того, Київським апеляційним судом встановлено нікчемність постанови від 06.03.20119 про визнання вилученого майна речовими доказами. У судове засідання представник заявника не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Адвокат ОСОБА_4 подав до суду додаткові документи в обґрунтування внесеного клопотання та заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити. Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечує у повному обсязі, просив відмовити. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів. Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000717,яке внесене до ЄРДР 16.04.2015, за фактами зловживання службовими особами своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки в складі організованої групи, за фактами порушення встановленого порядку використання надр службовими особами ряду підприємств в складі організованої групи та за фактами ухилення від сплати податків у значних розмірах та незаконного виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збуту підакцизних товарів в складі організованої групи, шахрайство в особливо великих розмірах та зловживання службовим становищем, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.212, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 240 та ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч.2 ст.240, ч.4 ст191, ч.2 ст. 204, ст.227, ч.2ст.364 КК України. 12.11.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/49687/20-к накладено арешт на майно, яке знаходиться у володінні ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія». Підставою для прийняття слідчим суддею ухвали про накладення арешту на майно ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія» стало клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на речові докази зметою їх збереження, а саме на вилучені під час проведення обшуку 06.03.2019 за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, селище Шостаківка, вул. Садова, земельні ділянки 2а, 2б, 1б, 1в (кадастрові номери :56:000:0057,:56:000:0059,:56:000:0058,:56:000:0077), які використовує ТОВ «Кіровоградськанафтова компанія». Метою арешту є забезпечення зберігання речових доказів. Слідчим суддею встановлено, що в межах кримінального провадження № 0006348, яке об`єднано із кримінальним провадженням № 0000717 від 16.04.2015, прокурор вже неодноразово звертався до слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва із клопотаннями про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку 06.03.2019 р. У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна. Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності заявника. Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок заявника та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб. Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000717 від 16.04.2015, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна. Враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки не надано доказів, що майно, яке належить на праві приватної власності ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія», на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/49687/20-к, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. На думку слідчого судді, прокурором під час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна не надано доказів на підтвердження наявності правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слід зазначити, що прокурором не наведено достатніх та обґрунтованих доводів, що існують обставини, які б підтверджували, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія». Суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Враховуючи викладене, та керуючись вимогами ст. ст. 170, 171, 173, 174, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.11.2020 по справі № 757/49687/20-к у кримінальному провадженні № 0000717 від 16.04.2015 року на майно, яке вилучене під час проведення обшуку 06.03.2019 року за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, селище Шостаківка, вул. Садова, земельні ділянки 2а, 2б, 1б, 1в (кадастрові номери :56:000:0057, :56:000:0059, :56:000:0058, :56:000:0077), які використовує ТОВ «Кіровоградська нафтова компанія». Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1