Справа № 750/9114/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/530/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.019.270.010.003.813, за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , без фактичного місця проживання, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, раніше судимого:

-25.09.1989р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ст.. 102, ч.1 ст. 106, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі;

-28.01.1993р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі;

-09.02.1996р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 196-1 КК України до 6 місяців позбавлення волі;

-21.10.1996р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі;

-22.01.1998р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 81 КК України до 4 років позбавлення волі;

-18.06.2002р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-20.02.2007р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ст.. 395, ч.3 ст. 185 КК України, ст.. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-02.12.2010р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

-22.12.2016р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-20.02.2019р. Городянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 11 місяців позбавлення волі, за ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.09.2016р. по 20.02.2019р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вирішено обмежитися відбутим та звільнено ОСОБА_6 з-під варти після проголошення вироку, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

25 червня 2019 року о 03 год. 06 хв. та о 03 год. 23 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибухів, що загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибухів не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань, з особистих мотивів, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «NOMI» i184 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» IMSI: НОМЕР_3 , за допомогою якої обслуговується абонентський номер НОМЕР_4 , здійснив 2 дзвінки диспетчеру спецлінії «102» Національної поліції України та, представившись із зазначенням адреси свого фактичного перебування, повідомив завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибухів, а саме: замінування будівель автовокзалу, залізничного вокзалу, Деснянського райвідділу поліції і Чернігівського міськвідділу поліції, в результаті чого була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх обов`язків органів Національної поліції України та інших спеціальних служб.

У подальшому під час проведення обстеження компетентними органами приміщень центрального автовокзалу м. Чернігова (м. Чернігів, проспект Перемоги, 3), залізничного вокзалу м. Чернігова (м. Чернігів, проспект Перемоги, 1), регіонального сервісного центру МВС у м. Чернігові (м. Чернігів, вул. Шевченка, 26), Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (м. Чернігів, вул. Шевченка, 13) жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 259 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У строк відбування покарання зараховано строк тримання ОСОБА_6 під вартою з 25 червня 2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_6 , залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2019 року на мобільний телефон «NOMI і184», НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та сім-картку мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_4 , виявлені та вилучені під час затримання ОСОБА_6 , 25 червня 2019 року скасовано.

Речові докази: мобільний телефон «NOMI і184», НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , повернуто ОСОБА_6 за належністю; оптичний носій «DVD-R», на якому зроблено напис 13125, 13126ВК, з інформацією ТОВ «Лайфселл», оптичний носій «Verbatim DVD-R 16X 4,7 GB/120 min» з відеозаписами від 25 червня 2019 року за фактом завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, оптичний носій «Axent DVD-R 16x 4,7 GB/120 min» з аудіо файлами по факту завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибухів ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати, ухвалити новий вирок щодо ОСОБА_6 , яким відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України належний останньому мобільний телефон «NOMI і184» конфіскувати. У решті вирок суду залишити без змін. Крім того, просить дослідити в судовому засіданні протокол огляду мобільного телефону від 25 червня 2019 року та постанову від 25 червня 2019 року про визнання мобільного телефону речовим доказом. Не оскаржуючи кваліфікацію дій, доведеність вини ОСОБА_6 , вид та міру покарання, призначену місцевим судом, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що мобільний телефон «NOMI і184», ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», за допомогою якого обслуговується абонентський номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , використано останнім як засіб вчинення кримінального правопорушення, а тому підлягає конфіскації. Однак місцевим судом ухвалено рішення про повернення вказаного мобільного телефону власнику.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України. Зазначає, що злочину не вчиняв. Працівники поліції застосовували до нього фізичне насильство, щоб він визнав себе винним та дав проти себе неправдиві показання. Коли він жив у м. Чернігові на орендованій квартирі, в нього викрали всі документи, які підтверджують його особу, з метою оформлення кредиту. Ці ж викрадачі вчинили злочин від його імені.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що лише апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством і місцевим судом за ч. 1 ст. 259 КК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

Колегія суддів критично ставиться до заяви ОСОБА_6 , що про замінування до поліції він не телефонував, а телефонували з його телефону «злочинці», які викрали у нього документи. При цьому він не зміг вказати, що то за особи, яким чином вони потрапили до квартири яку він винаймав та чому вони користувалися його телефоном. По прибуттю поліції за вказаною по телефону ОСОБА_6 адресою, він у квартирі перебував сам і повідомив, що саме він телефонував про замінування.

У свою чергу, доводи прокурора щодо неправильного вирішення місцевим судом питання про долю речового доказу мобільного телефону, який належить обвинуваченому, є слушними.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Мобільний телефон, який належить ОСОБА_6 , використано останнім як засіб вчинення кримінального правопорушення, адже саме за допомогою нього останній повідомив завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибухів.

Вказаний мобільний телефон постановою слідчого від 25 червня 2019 року визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2019 року на нього накладено арешт.

Отже, вирішуючи долю речового доказу мобільного телефону «NOMI і184», НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , місцевий суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, повернувши мобільний телефон власнику.

Згідно з ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 412, 418, 420, 421, 426, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині вирішення долі речових доказів.

Мобільний телефон «NOMI і184», НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» з номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , конфіскувати.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4