Справа № 438/1155/17
Провадження № 1-кп/438/8/2021
В И Р О К
іменем України

13 січня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000761 від 19 жовтня 2017 року та за № 0000340 від 27 червня 2018 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніш судимого вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України,
за участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 17 жовтня 2017 року приблизно о 23 год 00 хв, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що господар квартири ОСОБА_5 заснув, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно: плазмовий телевізор марки «Toshiba» діагоналлю 32 дюйми вартістю 550 гривень, ноутбук марки «Lenovo M5400» вартістю 6200 гривень, мобільний телефон марки «Infiniti» вартістю 700 гривень із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» вартістю 10 гривень та картою пам`яті об`ємом 16 Gb вартістю 120 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 12530 гривень.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 17 жовтня 2017 року приблизно о 23 год 00 хв, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що господар квартири ОСОБА_5 заснув, шляхом вільного доступу, таємно викрав закордонний паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 18.07.2016 на ім?я ОСОБА_5 , який у подальшому використав, здавши у заставу викрадений ним плазмовий телевізор марки «Toshiba» діагоналлю 32 дюйми до ломбарду «Копійка», розміщеного за адресою АДРЕСА_4 .

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 15 червня 2018 року приблизно о 01 год 00 хв, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung G361F» вартістю 1700 гривень, сім-карту мобільного оператора «Лайф» вартістю 15 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1715 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що точної дати не пам`ятає, у жовтні 2017 року перебував у гостяху знайомого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_6 , скориставшись тим, що господар заснув, викрав з квартири плазмовий телевізор марки «Toshiba», ноутбук марки «Lenovo M5400» та мобільний телефон марки «Infiniti» із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел». Щоб здати викрадені речі у ломбард також викрав закордонний паспорт, виданий на ім`я господаря. У подальшому здав у ломбард телевізор, скориставшись викраденим закордонним паспортом. Майнової шкоди ОСОБА_6 не відшкодував. Окрім цього, перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_7 , викрав з приміщення квартири мобільний телефон «Samsung» із сім-картою мобільного оператора «Лайф». Майнову шкоду потерпілому відшкодував частково, перерахувавши на рахунок останнього близько 500 гривень. Визначену потерпілими вартість викраденого майна обвинувачений не заперечує. Щодо міри покарання покладається на думку суду, просить суд надати йому можливість виправитись, обрати покарання не пов`язане з реальним відбуттям покарання.
Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.
Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.2 ст.185 КК України, - як крадіжка, вчинена повторно, а також за ч.3 ст.357 КК України, - у незаконному заволодінні способом викрадення паспорта.
Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України законодавцем віднесено до кримінальних проступків, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України до нетяжких злочинів.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинених кримінальних правопорушеннях хоча і визнано зокрема в обвинувальних актах обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина носить лише формальний характер. Каяття передбачає, крім визнання особою самого факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини, щирий осуд своєї поведінки, які мають втілюватися в намаганні компенсувати збитки, завдані таким злочином, та бажанні виправити наслідки такого злочину. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину повинен знайти своє реальне відображення в певних діях обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, раніш судимого, має постійне місце проживання, не працює,заподіяна майнова шкода кримінальним правопорушенням не відшкодована, на обліку у лікаря нарколога та на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції частин статей інкримінованих кримінальних правопорушень у виді обмеження волі та позбавлення волі, із застосуванням правил, визначених ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим, у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 30 березня 2020 року був засуджений вироком Жовківського районного суду Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Беручи до уваги вище наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим призначених покарань за попереднім вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року.
Беручи до уваги вищезазначені обставини, зокрема тяжкість кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, а також вищезазначені судом дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено органом пробації як середній, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді позбавлення волі і тому до нього необхідно застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеженні волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, зарахувати шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим не відбуте покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у справі: плазмовий телевізор марки «Toshiba», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити потерпілій; оригінал договору №380-17013284 від 10 жовтня 2017 року, укладений між ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний дім та ОСОБА_5 , та DVD-диск із відеозаписом з камер спостереження залишити при матеріалах справи.
Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1