Провадження №1-в/127/734/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Вінницькго МВ з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці, клопотання провідного інспектора Вінницького МВ філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про призначення засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

03.06.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі,

25.06.2020 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України,

покарання за сукупністю вироків відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання інспектора Вінницького МВ філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про призначення засудженому ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 перебуває на обліку Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області з 17.08.2020 року згідно вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 25.06.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, із покладеними судом обов`язками, відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

25.11.2020 року із Вінницького міського суду Вінницької області надійшла копія вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2020 року та копія ухвали Вінницького апеляційного суду від 02.09.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , якого засуджено 03.06.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили 02.09.2020 року.

Таким чином, до покарання призначеного Калинівським районним судом Вінницької області від 25.06.2020 року, відносно ОСОБА_5 , не приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2020 року. У зв`язку з чим, представник органу пробації просить суд в порядку передбаченому п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України та ст. 71 КК України, вирішення питання про призначення засудженому ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків.

В судовому засіданні представник Вінницької МВ з питань пробації ОСОБА_4 клопотання підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити з підстав викладених в ньому. При цьому додатково зазначила, що засуджений ОСОБА_5 жодного разу до центру пробації на виклики не з`явився. У зв`язку з чим, останнього було оголошено в розшук. Організацію виконання розшуку засудженого було доручено органам Національної поліції. Однак, на даний час, відомостей щодо результатів розшуку ОСОБА_5 до відділу пробації не надходило.

В судове засідання засуджений ОСОБА_5 не зявився.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, з тих підстав, що представник органу пробації просить призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків. Разом з тим, при дослідженні матеріалів клопотання було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за злочини, які останній вчинив до винесення вироку Вінницьким міським судом Вінницької області від 03.06.2020 року. Тобто, ОСОБА_5 мало бути призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів (ч. 4 ст. 70 КК України), а не за сукупністю вироків (ст. 71 КК України), як того просить представник органу пробації.

Окрім того, засудженому ОСОБА_5 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2020 року призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Натомість вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 25.06.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, із покладеними судом обов`язками, відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. Тобто, якщо вказані покарання об`єднати, як шляхом погленння більш суворого покарання менш суворого покарання чи шляхом частково складання призначених покарань, в такому випадку буде погіршено становище засудженого. У зв`язку з тим, що не можна погіршувати становище засудженого в порядку виконання вироків суду, прокурор просив у задоволенні клопотання представника органу пробації відмовити.

Суд, дослдивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дійшов до наступних висновків.

Так, згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області 25.06.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання ).

Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_5 , набрали законної сили та усі направлені на виконання, в тому числі, вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 25.06.2020 року відносно ОСОБА_5 до Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, де перебуває на виконанні.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків, з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України (1960 року) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Отже, у місцевого суду відсутні повноваження змінювати суть вироку та міру покарання, яка визначена у судовому рішенні, яке набрало законної сили.

Інститут апеляційного оскарження судових рішень є одним з елементів контролю за стадією судового розгляду кримінальних проваджень.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання зачіпає суть вироків та може погіршити становище засудженого, а тому приходжу до висновку, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання провідного інспектора Вінницького МВ філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 про призначення засудженому ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: