СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1325/20
пр. № 1-кп/759/271/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження 0000114, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Головне Любомильського р-ну Волинської обл., громадянина України, освіта середня, розлучений, має малолітню дитину 2015 року народження, який працює неофіційно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код відсутній, раніше судимий вироком Голосіївського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин (покарання відбув),
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,
встановив:
ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, розмістив в всесвітній мережі «Інтернет» оголошення щодо надання послуг з масажу. В подальшому 03.01.2020 року на дане оголошення звернув увагу ОСОБА_5 та домовився з ОСОБА_3 , про зустріч з останнім.

Приблизно о 20 годині 03.01.2020 р. за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_3 та в подальшому в останнього під час розмови виник умисел відкрито заволодіти майном ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_3 з метою уникнення можливого опору, вдарив ОСОБА_5 в область голови, в результаті чого той впав на землю. В подальшому, ОСОБА_3 , подолавши, таким чином, опір та переслідуючи мотив, направлений на заволодіння чужим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, відкрито викрав кошти в сумі 600 грн., та мобільний телефон «Motorola One» імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 3893грн. які випали з рук ОСОБА_5 від нанесених йому тілесних ушкоджень та які знаходились на землі.

Повторно, відкрито викравши чуже майно, на загальну суму 4493 гривень, яке належить ОСОБА_5 , ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 03.01.2020 р. о 20 годині за адресою АДРЕСА_3 , він зустрівся з раніше йому незнайомим ОСОБА_5 , якому він повинен був надати послуги масажиста. Після зустрічі ОСОБА_5 сказав, що нього змінилися плани і масаж йому не потрібен та у них стався конфлікт у ході якого наніс удар рукою в голову, а саме у щелепу, в результаті чого у потерпілого з рук випав на землю його мобільний телефон та гроші у сумі 600 грн., які він забрав собі та в подальшому добровільно віддав мобільний телефон працівникам поліції.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу) на загальну суму 4493 грн., поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинене повторно, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, кваліфіковані вірно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття останнього, що передбачено ст. 66 КК України.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів (ч. 2 ст. 186 КК України), обставини вчинення злочину, наслідки від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який осудний, працездатний, офіційно не працює, має середню освіту, раніше судимий, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце реєстрації, розлучений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 2015 р.н., тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у межах санкції цієї частини ст. 186 КК України.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та характеру злочинних діянь, відсутність спричинення тяжких наслідків, з огляду на особу винного, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та просив надати йому шанс стати на шлях виправлення без позбавлення волі, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Motorola One» - залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1