Категорія:ч. 3 ст. 190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , громадянка України, з загальною середньою освітою, одружена, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, раніше неодноразово судима,
- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 січня 2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано раніше відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2018 року,
визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року більш суворим за новим вироком, остаточно ОСОБА_8 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців.
Зараховано у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, відбуте покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 25 жовтня 2019 року, тобто з моменту її етапування до суду, зарахувавши їй у строк покарання термін попереднього ув`язнення з дня її етапування, тобто з 25 жовтня 2019 року до моменту набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченої ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди задоволено повністю.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_9 253 870,53 гривень спричиненої майнової шкоди.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений попередній тримання під вартою.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що вона 28 листопада 2016 року, точного періоду часу не встановлено, поблизу приміщення Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки за адресою: м. Луцьк, пр. Волі, 13, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, повідомила неправдиві відомості ОСОБА_10 , про те, що на її сім`ю наведено порчу і запевнивши ОСОБА_10 , про майбутні проблеми у сім`ї, викликала у неї впевненість в тому, що проведенням певного обряду вона зможе цьому запобігти, а для цього їй потрібно надати певну суму грошових коштів та дорогоцінностей для неї, які остання після проведення обряду поверне.
В подальшому, вона, 28 листопада 2016 року, приблизно в обідню пору, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , ввівши ОСОБА_10 в стан обману, повідомивши їй вищевказані неправдиві відомості, отримала від останньої грошові кошти в сумі 3612 доларів США, що у гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України на час вчинення кримінального правопорушення становило 92900,64 гривень, 4850 євро, що у гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України на час вчинення кримінального правопорушення становило 132114 гривень, 60 злотих, що у гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України на час вчинення кримінального правопорушення становило 369,60 гривень, 100 крон, що у гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України на час вчинення кримінального правопорушення становило 366,32 гривен, 220 гривень та золоті вироби, загальною вагою 30 грам, а саме: кільце у формі вісімки із камінцями, вартістю 2200 гривень, кільце у формі напівдуг, вартістю 2300 гривень, кільце у формі овалу із камінцями, вартістю 4000 гривень, кільце у формі ока із камінцем, вартістю 3000 гривень, кільце у формі обручки із різьбою, вартістю 2300 гривень, ланцюжок із хрестиком, вартістю 9000 гривень, сережки у формі прямокутника із камінцями, вартістю 1900 гривень та сережки у формі трикутника, вартістю 3000 гривень, належні її матері ОСОБА_9 та які в подальшому використала у власних цілях, таким чином спричинивши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 у великих розмірах, на загальну суму 253870,56 гривень, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікацію її дій та вирішення цивільного позову, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченої, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановленні вироку та обранні виду і розміру покарання порушено вимоги ст. 65 КК України, оскільки не враховано щирого каяття та визнання винуватості, наявність на її утриманні неповнолітніх дітей, хворої матері, бажання відшкодувати збитки. Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити інше - більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора та потерпілої, які апеляційну скаргу заперечили та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який її засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 190 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається із мотивувальної частини вироку суду, обираючи обвинуваченій розмір безальтернативного виду покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу винної, а саме, те, що остання раніше неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, посередньо характеризується, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Окрім того, враховано судом і думку потерпілої, яка наполягала на призначенні їй суворого покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, з чим погоджується і апеляційний суд.

Посилання в скарзі про бажання відшкодувати майнові збитки потерпілій суд оцінює критично.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_8 , в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення їй безальтернативного виду покарання в межах санкції ч. 3 ст. 190 КК України, а остаточного до відбуття із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке слід відбувати в умовах ізоляції від суспільства.
На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в поданій нею апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи обвинуваченої, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2020 року щодо неї без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий

Судді: