ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/591/20 Справа № 711/6098/19 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Котовське,

Широкінського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з

середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, депутатом,

інвалідом, учасником бойових дій та ліквідатором на Чорнобильській АЕС не являється,

тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.12.2007 Городищенським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.315, 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки;

- 09.02.2009 Дніпровським районним судом м.Київ за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.71 КК України приєднано 1 рік, до остаточного відбуття покарання 5 років позбавлення волі. 10.08.2013 звільнений по відбуттю покарання;

- 01.10.2013 Городищенським районним судом Черкаської області за ст.395 КК України до позбавлення волі на строк 1 місяць. 12.12.013 звільнений по відбуттю покарання;

- 18.08.2014 Деснянським районним судом м.Київ за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 02.10.2017 звільнений по відбуттю покарання;

- 20.08.2018 Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підстав ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 06.09.2019 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.186, 71 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 /п`яти/ років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком, та за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.09.2019 визначено остаточне покарання у виді 6 /шести/ років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, строк покарання відбутий за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.09.2019 року. Строк відбуття покарання вирішено рахувати з 06.09.2019 року.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_11 3087,36 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3087,36 грн. матеріальної шкоди, та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 8087,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 628,04 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Речові докази у справі відсутні,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку 28.06.2019 приблизно о 19 год. 45 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу будинку № 42 що по вул. Різдвяна у м.Черкаси, наблизився до ОСОБА_9 та повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка рукою заволодів золотим ланцюжком 585 проби, чистою масою 4,55 грамів, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/442 від 12.07.2019 станом на 28.06.2019 могла складати 3 087, 36 грн., який знаходився на шиї потерпілої. Після чого ОСОБА_7 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, чим завдав потерпілій матеріальної школи на вказану суму.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення. Під час розгляду справи провести часткове судове слідство в рамках якого: повторно допитати потерпілу ОСОБА_9 в частині з`ясування обставин за яких вона змогла розгледіти особу нападника та запам`ятати зовнішні його ознаки, за яких останній, з її слів, виявився обвинуваченим у справі ОСОБА_7 , та які всупереч наявним матеріалам справи були повідомлені нею на досудовому слідстві; повторно дослідити та надати правову оцінку належності та допустимості наступним доказам: - доручення на проведення слідчих дій (в порядку п.3 ч.2 ст.40 КПК України) слідчої ОСОБА_12 від 05.07.2019 (а.с.22); - протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 09.07.2019 (а.с.25-27); - протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2019 за участю свідка ОСОБА_13 (а.с.29-30); - протокол пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2019 за участю свідка ОСОБА_13 (а.с.31-35); - доручення про надання доступу для ознайомлення сторін з матеріалами досудового розслідування надане прокурором ОСОБА_14 від 26.07.2019 (а.с.59); - відповідь Відокремленого підрозділу «Ломбардного відділення № 68 Повного товариства «Ломбард» Горбач О.О. і Компанія» з додатком до неї (а.с.23-24); - клопотання слідчого про призначення експертизи від 05.07.2019 у (а.с.21); - висновок експерта товарознавця № 8/442 від 12.07.2019 (а.с.39-40).

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням норм КПК України, так як висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджені належними та допустимими доказами, поданими до суду у відповідності до вимог КПК України та дослідженими під час розгляду, що призвело до незаконного засудження ОСОБА_7 ..

Так, вказує захисник, покази потерпілої ОСОБА_9 в частині впізнання нею особи нападника в особі обвинуваченого ОСОБА_7 не можна визнати логічними та послідовними, які органічно поєднуються з іншими доказами у справі, оскільки дані покази потерпілої не підтверджуються відповідними належними слідчими діями, які б фіксували об`єктивність впізнання потерпілою особи нападника на досудовому слідстві, а тому дані покази не можна визнати допустимими.

Щодо показів свідка ОСОБА_13 , то захисник зазначає, що дані ним у судовому засіданні пояснення жодним чином не описують самої події злочинного нападу на потерпілу, так як очевидцем даної події він не був, а лише засвідчують факт передачі йому обвинуваченим ОСОБА_7 ланцюжка, плетіння якого ззовні нагадує плетіння ланцюжка потерпілої.

Також вказує захисник, недопустимими доказами, які судом були покладені в основу свого вироку, є і протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 09.07.2019, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2019 за участю свідка ОСОБА_13 , протокол пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2019 за участю свідка ОСОБА_13 , оскільки зі змісту даних доказів вбачається, що такі слідчі дії проведені оперуповноваженим відділу поліції ОСОБА_15 , без відповідного доручення слідчого адресованого відповідному оперативно-розшуковому підрозділу та конкретному його працівникові на проведення таких слідчих дій. При цьому, стороною обвинувачення не було надано такого доручення і в ході судового розгляду, що свідчить про проведення слідчих дій з порушенням вимог КПК України та Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність».

Крім того, апелянт зазначив, що інші наведені судом першої інстанції у своєму вироку докази вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме: протокол огляду місця події від 28.06.2019, згідно якого в ході огляду місця події встановлено, що подія відбулася біля будинку АДРЕСА_3 , вздовж проїжджої частини не є беззаперечними доказами, які б підтверджували вину ОСОБА_7 у вчиненні ним грабежу (ч.2 ст.186 КК України).

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення не надано до суду належних та допустимих доказів, які беззаперечно підтверджували б вину ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого ним повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, захисник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України.

В запереченні представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 зазначається про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.06.2020 щодо ОСОБА_7 необхідно залишити без зміни.

В обґрунтування заперечення, представник потерпілої зазначає про те, що під час проведення допиту у суді першої інстанції адвокатом ОСОБА_8 потерпілої ОСОБА_9 , останньою було повно та всебічно надано відповіді на питання, зокрема було чітко вказано, що ОСОБА_7 є особою, якою було здійснено кримінальне правопорушення. Вказане ґрунтувалося на тому, що поряд з потерпілою в момент вчинення кримінального правопорушення інших осіб чоловічої статі окрім ОСОБА_7 не було, що безпосередньо і свідчить про безумовне впізнання особи, якою було вчинено кримінальне правопорушення.

Крім того, свідком ОСОБА_13 , було вказано, що золотий ланцюжок, який належав ОСОБА_9 був отриманий ним безпосередньо від ОСОБА_7 .. Обвинувачений під час передачі вищевказаної прикраси навіть повідомив, що він його «відпрацював», вищевказаний вислів може означити здійснення крадіжки. Враховуючи, що золотий ланцюжок належав потерпілій ОСОБА_9 , а вона в свою чергу не мала боргових або трудових відносин з ОСОБА_7 , вищезазначений вираз свідчить, що золотий ланцюжок був здобутий обвинуваченим під час здійснення протиправних дій.

Щодо твердження сторони захисту на рахунок недопустимості доказів, зокрема протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 09.07.2019, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2019 за участю свідка ОСОБА_13 та протоколу пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2019 за участю свідка ОСОБА_13 , то вони взяті до уваги судом в комплексі, а їх допустимість відповідає нормам чинного законодавства.

Додатково зазначає, що під час розгляду даного кримінального провадження у місцевому суді, ОСОБА_7 свою вину не визнавав та у вчиненому не розкаявся, нанесені ним матеріальні та моральні збитки ніяк не подіяли на його позицію у справі.

Завдана моральна шкода полягає у тому, що після вчинення щодо потерпілої злочину, вона намагалася наздогнати засудженого ОСОБА_7 щоб повернути свій викрадений золотий ланцюжок.

Вищевказані дії потерпілої, були пов`язані не тільки з матеріальною цінністю викраденого золотого ланцюжка, а й з тим, що викрадена річ була подарована їй в 2007 році від близької їй людини.

Під впливом тяжкого душевного хвилювання та раптового стресу, вчиняючи дії спрямовані на повернення вкраденої речі, ОСОБА_9 залишила без нагляду на місці події свого племінника, якому на той час було лише 3 роки.

Через вищевказані дії, у неї виникли побутові конфлікти з родичами, зокрема її батьками та родиною її сестри, які неодноразово звинувачували її у тому, що вона залишила без нагляду свого племінника.

Таким чином, вчинений ОСОБА_7 злочин, призвів не тільки до душевних та психологічних страждань позивачки, а й зіпсував відносини в середині її родини.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 які просили задовольнити апеляційну скаргу із вказаних у ній мотивів, міркування прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 , які всі заперечували щодо задоволення апеляції адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважаючи рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу) вчиненого повторно та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.186 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується:

- даними показів допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, цивільний позов не визнав. Від дачі показів відмовився;

- даними показів допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка показала, що 28.06.2019 у вечірній час, близько 19-40 год., саме сіріло, вона разом зі своїм трирічним племінником рухалася по вул. Різдвяній в напрямку будинку № 42 в м.Черкаси до її сестри. В цей час вона тримала дитину за руку і розмовляла з нею, а в іншій руці вона тримала жіночу сумку та дитячий рюкзак. Назустріч їй ішов невідомий чоловік, на якого вона особливо не звертала уваги, оскільки була зайнята дитиною. В той час, як вона саме відволіклася на дитину, а потім підняла голову, то в цей час побачила перед собою чоловічу руку, яка ривком зірвала з її шиї золотий ланцюжок. Все відбулося миттєво. Після ривка невідомий чоловік побіг і вона, залишивши дитину біля дороги, побігла за нападником. Вся подія відбувалася в районі 9 школи. Коли вона перебігла дорогу, то зустріла зовсім незнайомого чоловіка, якому пояснила ситуацію та попросила наздогнати нападника. Хлопець побіг за нападником, проте так і не повернувся. Вона повернулася до дитини. Ланцюжок був золотий приблизно 4,5 грама, не довгий. Даний ланцюжок був подарунок досить дорогої людини, а тому він мав для неї особливе значення. Під час досудового розслідування за її участі проводилося впізнання особи за фотознімками. В ході даного експерименту слідчим їй було пред`явлено 4 фотознімка, з яких на одному вона вказала на нападника, ним виявився обвинувачений ОСОБА_7 .. В якусь мить вона все-таки розгледіла нападника, а тому могла чітко впізнати його: по статурі, кольору шкіри, одягу, волоссю і загальних рисах. Наразі ланцюжок їй не повернули. Вважає, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 завдав їй як матеріальну так і моральну шкоду, а тому свій цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3087,36 грн. та 5000 грн. підтримала в повному обсязі. Вважає, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 їй завдано значної моральної шкоди, оскільки після нападу вона боїться ходити на самоті. Під час самої події їй прийшлося залишити малолітню дитину біля проїжджої частини, в результаті чого в неї зіпсувалися родинні відносини з сестрою та її чоловіком. Крім того, в результаті отриманого стресу, вона не могла працювати у звичному режимі;

- даними показів свідка ОСОБА_13 про те, що обвинувачений по справі ОСОБА_16 це його давній знайомий, якого він знає протягом тривалого часу. В кінці червня 2019 року ОСОБА_16 звернувся до нього з проханням закласти в ломбард золотий ланцюжок на його документи, так як своїх у нього не було. На його питання де він взяв цей ланцюжок, ОСОБА_17 сказав, що «отработал цепочку у женщины», крім того, ланцюжок був порваний. Він взяв вказану річ і відніс її в ломбард «Комод», що на розі проспекту Хіміків та вул. Рози Люксембург в м.Черкаси та заклав під свої документи. За ланцюжок отримав 2700 гривень. Гроші віддав ОСОБА_18 за що отримав від нього грошову винагороду 500-600 гривень. Під час того, як ніс ланцюжок до ломбарду розумів, що він крадений, так як він був порваний. В подальшому під час досудового розслідування, слідчим було проведено впізнання предмету, за його участі, під час якого він впізнав ланцюжок, оскільки чітко запам`ятав його плетіння. Також під час досудового розслідування за його участі проводилося впізнання особи за фотознімками. В ході даного експерименту слідчим йому було пред`явлено 4 фотознімка, з яких на одному він вказав на ОСОБА_7 , як на особу, на прохання якої він заклав в ломбард золотий ланцюжок;

- даними протоколу огляду місця події від 28.06.2019, згідно якого в ході огляду місця події встановлено, що подія відбулася біля будинку № 42 по вул. Різдвяній в м.Черкаси, вздовж проїжджої частини;

- даними відповіді на запит Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, повного товариство «Ломбард «Комод» ОСОБА_19 і компанія» від 05.07.2019 вих. № 2928, згідно якого, станом на 05 липня 2019 року за даними облікової та реєстраційної системи Повного Товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_19 і Компанія громадянин України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зазначений в запиті, звертався до відокремленого підрозділу «Ломбардного відділення № 68 Повного товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_19 і Компанія», що знаходиться за адресою: 18028, Черкаська обл., місто Черкаси, Соснівський район, проспект Хіміків будинок 30/4 для отримання фінансових кредитів під заклад майна згідно додатку, а саме: мобільного телефону Alkatel 4027Dс/н67587 за який видано 300 гривень; юв. ланцюг (золото-585-4.55/450) за який видано 2700 гривень; мобільний телефон Nokia RM-969 с/н НОМЕР_1 за який видано 200 грн.;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2019, згідно якого гр. ОСОБА_13 , 1986 р.н. на фото № 2 впізнає знайомого ОСОБА_20 , який 29.06.2019 попрохав його закласти на його паспорт золотий ланцюжок до ломбарду «Комод», що по проспекту Хіміків;

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2019 за участю ОСОБА_13 , 1986 р.н. в ході якого на пред`явлених фото впізнає виріб, який заклав до ломбарду на прохання ОСОБА_20 , а саме: золотий ланцюжок, який він заклав 29.06.2019 до ломбарду «Комод» який зображений на фото № 2;

- даними висновку експерта № 8/442 від 12.07.2019, згідно якого ринкова вартість ланцюжка 585 проби масою 4,55 грамів, за цінами на брухт дорогоцінних металів станом на 28.06.2019 могла становити: 3087,36 грн.;

- характеризуючими даними обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч.2 ст.186 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та свідка.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показами потерпілої та свідка свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком місцевого суду щодо допустимості ряду доказів, зокрема: протоколу огляду місця події, показання потерпілої та свідка, фото із золотим ланцюжком, надане потерпілою під час допиту, протоколу впізнання особи, протоколу впізнання речей, відповідь ломбарду, висновок судової-товарознавчої експертизи.

Як вбачається з матеріалів провадження, місцевий суд дійшов висновку про допустимість такого доказу, як протокол огляду місця події від 28.06.2019, оскільки під час проведення огляду місця події було дотримано чинних норм КПК України, а тому даний доказ є допустимим і з цим висновком погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Щодо недопустимості в якості доказів даних показів потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 , то суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний доказ є допустимим, оскільки в ході допиту в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , остання чітко вказала на ОСОБА_11 , як на особу, яка зірвала з її шиї золотий ланцюжок. Крім того, в подальшому під час допиту в якості свідка ОСОБА_13 , останній також вказав на ОСОБА_11 , як на особу від якої він отримав золотий ланцюжок для того, щоб закласти його в ломбард, та який він впізнав в подальшому під час слідчого експерименту і з таким висновком також погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції, вважаючи його обґрунтованим.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним та обґрунтованим висновок місцевого суду, щодо допустимості такого доказу, як фото із золотим ланцюжком, надане потерпілою під час допиту, оскільки воно підтверджує факт того, що потерпіла володіла золотим ланцюжком, який викрав ОСОБА_7 ..

Що стосується недопустимості в якості доказу протоколів впізнання, у зв`язку із наданням доручення слідчим в порядку ст.40 КПК України без уточнення кому саме надається вказане доручення, то відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих дій відповідним оперативним підрозділам, що фактично і зроблено слідчою ОСОБА_12 .. Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги той факт, що потерпіла ОСОБА_9 в ході допиту під присягою чітко вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка 28.06.2019 близько 19 год. 45 хв. зірвала з її шиї золотий ланцюжок. Про що вона вказувала і під час досудового слідства, а тому суд першої інстанції даний доказ визнав допустимим і з цим висновком також погоджується колегія суддів апеляційного суду, вважаючи його обґрунтованим.

Що стосується не допустимості в якості доказу відповіді Відокремленого підрозділу «Ломбардного відділення № 68 Повного товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_19 і Компанія», у зв`язку із відсутністю печатки юридичної особи, місцевий суд дійшов висновку про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями» від 23 березня 2017 року було внесено зміни в ряд законодавчих актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Крім того ст.166-24 КУпАП передбачена відповідальність за вимогу посадової особи органу державної влади про наявність на документі, що подається суб`єктом господарювання, відбитка його печатки.

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги той факт, що під час допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 під присягою, останній підтвердив те, що наприкінці червня 2019 року він безпосередньо отримав від свого знайомого ОСОБА_20 золотий ланцюжок, який був порваний, з чого вбачалося, що він викрадений, та ОСОБА_17 особисто повідомив, що він його «Отработал у женщины». Крім того вказаний ланцюжок, в подальшому він впізнав під час слідчої дії проведеної за його участі в ході впізнання предмету за плетінням та зовнішнім виглядом, а тому, на думку суду апеляційної інстанції, зважаючи на все вищевикладене у своїй сукупності місцевий суд дійшов вірної та обґрунтованої думки, щодо допустимості в якості доказу відповіді Відокремленого підрозділу «Ломбардного відділення № 68 Повного товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_19 і Компанія».

Також, колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок Придніпровського районного суду м. Черкаси щодо допустимості доказу - висновку експерта, № 8/442 від 12.07.2019, оскільки норми КПК України при отриманні органом досудового слідства вказаного доказу дотримані та захисником не вказано, які норми закону порушено, а тому даний доказ є допустимим і з цим також погоджується суд апеляційної інстанції.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів місцевий суд врахував, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що в ході судового розгляду не знайшло свого фактичного підтвердження клопотання захисника про недопустимість ряду доказів, зокрема: протоколу огляду місця події, показання потерпілої та свідка, фото із золотим ланцюжком, надане потерпілою під час допиту, протоколу впізнання особи, протоколу впізнання речей, відповідь ломбарду, висновок судової-товарознавчої експертизи, а відтак вказані докази обґрунтовано визнані такими, що підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 ..

З такою оцінкою доказів та такою мотивацією, викладеною у судовому рішенні, також повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи наявність достатньої кількості допустимих та належних доказів, досліджених під час судового розгляду, що виключають будь-які сумніви у винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що в ході судового провадження повністю доведено вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і з таким висновком погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив провести часткове судове слідство та дослідити ряд документів та доказів, які були ним зазначені в резолютивній частині його апеляційної скарги.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відмовила в задоволенні такого клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням норм КПК України, так як висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджені належними та допустимими доказами, поданими до суду у відповідності до вимог КПК України та дослідженими під час розгляду, що призвело до незаконного засудження ОСОБА_7 не підлягають до задоволення та спростовуються сукупністю доказів, наведеною у вироку суду першої інстанції з якими також повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий :

Судді :