ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/277/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3712/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2020 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 04 липня 2017 року, згідно протоколу затримання підозрюваного від 04 липня 2017 року та постанови Окуловського районного суду Новгородської області Російської Федерації від 05 липня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII, зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 04 липня 2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_12 визначено обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 08 листопада 2016 року, згідно протоколу № 0051/86 затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 08 листопада 2016 року.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII, зараховано обвинуваченому ОСОБА_12 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 08 листопада 2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, вдівця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 30.12.2012 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі,
- 17.09.2015 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.1 ст.125 КК України до громадських робіт на строк 200 годин,
- 12.05.2016 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст. 389 КК України до 5 місяців 17 днів арешту,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 визначено обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 08 листопада 2016 року, згідно протоколу № 0051/86 затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 08 листопада 2016 року.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII, зараховано обвинуваченому ОСОБА_11 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 08 листопада 2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення вол.

Вказаним вироком встановлено, що в провадження Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 003001 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
В ході судового розгляду 09 липня 2020 року на підставі положень ст.ст.338,341 КПК України прокурором змінено правову кваліфікацію та обсяг обвинувачення відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 за п.12 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України.
07 листопада 2016 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_11 знаходився разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно розпивали спиртні напої. Під час вживання спиртного, близько 23 години у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, обумовлених станом алкогольного сп`яніння, виникла сварка з ОСОБА_13 , в ході якої у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , виник умисел на заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень. Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, обумовлених станом алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, групою осіб, завдали ОСОБА_14 не менше 25 ударів кулаками і ногами в область тулуба та голови, заподіявши йому наступні тілесні ушкодження: тупу травму голови у вигляді синців в лівій колоочній області (6,5х5 см), в правій колоочній області (6х3 см), на спинці носа (3х2 см), в правій виличній області (4х2,5 см), саден на лобі праворуч від серединної лінії (7х4 см), на спинці носа (5х3 см), на підборідді в центрі (2,5х2 см), поверхової забійної рани на верхній повіці правого ока в 0,5 см донизу від зовнішнього краю брови, масивних темно-червоних крововиливів в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній області (9,5х9 см), в правій скроневій області (4х3 см), в лівій лобно-скроневій області (7х6 см), в тім`яній області (5х5 см), перелому кісток носу; тупу травму тулуба у вигляді синців на передній поверхні грудної клітини в області проекції 2-8 ребер в проміжку між середньо-ключичними лініями (розлитий 20х17 см), на правій боковій поверхні грудної клітини в області проекції 6-9 ребер по пахвовій лінії (9х6 см), множинних двохсторонніх переломів ребер, частина з яких, розірвавши пристінкову плевру проникають в плевральні порожнини з пошкодженнями тканини легенів, лінійного розриву правої долі печінки по передній поверхні; множинні синці на кінцівках: на розгинальній поверхні лівого променезап`ясткового суглоба (3х1,5 см і 1,5х1 см), в області дистальних голівок 2,3 п`ясткових кісток лівої кисті (4х2 см), на передній поверхні лівого плеча в середній і верхній третині (округлі 1,5х1 см, 2х1 см і 1,8х1 см), на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині (2,2х2 см), на тильній поверхні правої кисті в області проекції дистальних голівок 4,5 п`ястних кісток (4,5х4 см), на розгинальній поверхні правого передпліччя в нижній третині (3,5х3 см і 2х1 см), на передній поверхні правого плеча в середній і верхній третині (11х6 см), на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині (округлі, поруч розташовані діаметром 1,5 см, 1,7 см і 1,3 см), на внутрішній поверхні правого ліктьового суглоба (5х3 см), на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині (3,5х3 см), на передній поверхні лівої голені в верхній третині (4х2 см), на внутрішній поверхні лівої стопи (3х2 см); садна на передніх поверхнях правого (7х4 см) і лівого (5х3 см) колін. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 помер цього ж дня за місцем вказаної події. Причиною смерті ОСОБА_13 явився травматичний шок, обумовлений тупою травмою тіла з множинними двохсторонніми переломами ребер, розривами легенів і печінки.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2020 року стосовно нього та пом`якшити йому призначене покарання за ч.2 ст.121 КК України.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, обвинувачений посилається на те, що суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку, не враховано, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, розлучений, має неповнолітню дитину, яку на даний час виховує його мати ОСОБА_15 , 1949 р.н., яка є інвалідом 3 групи та сама потребує допомоги.

Вислухавши доповідь судді; доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання; думку захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які не заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги; пояснення прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного вироку; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює, а тому колегія суддів, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, їх не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «зловживання алкоголем зі шкідливими наслідками», не військовозобов`язаний, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом 3 групи загального захворювання, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризувався задовільно.

Відповідно до ст.66 КК України, судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів також враховує фактичні обставини кримінального провадження, а саме кількість спричинених тілесних ушкоджень потерпілому та неповоротні наслідки, які настали від вчиненого злочину, а саме смерть потерпілого ОСОБА_13 .

Обвинуваченим ОСОБА_7 не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання за ч.2 ст.121 КК України. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

З урахуванням зазначеного, суд призначив обвинуваченому покарання наближене до мінімальних меж, передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, та з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність пом`якшення призначеного покарання з тієї підстави, що він має неповнолітню дитину та мати похилого віку, яка є інвалідом 3 групи, на думку колегії суддів, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання з його реальним відбуттям в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинуваченим також не наведено в своїй апеляційній скарзі, які саме обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що додатково свідчить про безпідставність його вимоги щодо пом`якшення призначеного покарання.

Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08 листопада 2016 року до 24 грудня 2020 року включно кожному, а ОСОБА_7 - з 04 липня 2017 року по 24 грудня 2020 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
З урахуванням тієї обставини, що на час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повністю відбули покарання за цим вирок, їх належить звільнити з-під варти.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати у строк покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення з 08 листопада 2016 року до 24 грудня 2020 року включно кожному, а також ОСОБА_7 - з 04 липня 2017 року по 24 грудня 2020 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

В зв`язку з фактичним відбуттям покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2020 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звільнити з-під варти.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді