Справа № 732/24/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/52/20
Категорія - 121 Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000398, за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 .

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 ,громадянин України, з середньо спеціальною освітою, розлучений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючий, учасник бойових дій, інвалід війни ІІІ групи, раніше не судимий,

засуджений за ст. 121 ч. 1 КК України до покарання у виді у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін домашній арешт.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь обласного бюджету Чернігівської області кошти в сумі 2981 грн. 28 коп., витрачені КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» на лікування ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 170000 грн. моральної шкоди.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ст. 121 ч. 1КК України призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд при призначенні покарання врахував, окрім іншого, поведінку потерпілого в момент інциденту, який сварився з обвинуваченим та намагався спровокувати з ним бійку, проте, у ході судового розгляду кримінального провадження факт провокації бійки зі сторони потерпілого не знайшов свого підтвердження.

Крім того, судом не в повній мірі враховані показання учасників судового провадження щодо вживання обвинуваченим алкогольних напоїв та перебування внаслідок цього в нетверезому стані, тому вважає необхідним визнати це обтяжуючою покарання обставиною.

На думку апелянта, невідповідність вказаних висновків суду фактичним обставинам вплинула на вирішення питання на визначення міри покарання обвинуваченому.

Зокрема, судом не враховано, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, моральну шкоду відшкодував частково та лише під час слухання справи у суді на пропозицію представника потерпілого, хоча мав реальну можливість її відшкодувати. Потерпілий вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства.

Також звертає увагу на поведінку обвинуваченого як під час вчинення злочину, так і в суді, де останній намагався затягнути судовий розгляд, вину не визнавав, намагаючись обґрунтувати свою поведінку отриманою у зоні АТО контузією, що свідчить про відсутність каяття за вчинене та неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Судом також не враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та висновок органу пробації щодо неможливості його виправлення без позбавлення волі на певний строк.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, вважаючи останнє надто м`яким. Просить призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, але без застосування положень ст. 75 КК України, та визнати обставиною, що обтяжує покарання останнього, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник потерпілого вказує, що суд при призначенні обвинуваченому покарання не врахував його відношення до скоєного, зокрема те, що він вину не визнав, не розкаявся, намагався ввести суд в оману, не усвідомив протиправність своїх дій, виправдовував себе тим, що перебував в АТО та отримав контузію.

Також суд не звернув уваги на той факт, що під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину і що саме алкогольне сп`яніння призвело до даної події.

В судовому засіданні прокурор частково підтримав подану апеляційну скаргу. Він просив не включати обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Обвинувачуваний та його захисник заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційних скарагах, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

19.10.2017 року, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля приміщення магазину «Вега», розташованого по вул. Чернігівській, 44 у м. Городня, Чернігівської області, у ході сварки з ОСОБА_10 , що розпочалася на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс останньому один удар скляною пляшкою по голові з лівого боку, в районі вуха, в результаті чого заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, перелому лівої скроневої кістки, забою головного мозку, лівобічного посттравматичного середнього отиту, лівобічної змішаної втрати слуху ІІІ ст., які згідно до висновку експерта № 105 від 31.10.2017 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_11 також повністю визнав свою вину та вказав, що він щиро кається.

В поданих апеляційних скаргах доведеність вини обвинувачуваного ніким не оспорюється. Тому, апеляційний суд дану обставину не досліджує.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст. 121 ч. 1КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, наслідки, що настали від кримінального правопорушення, поведінку потерпілого в момент інциденту, який сварився з обвинуваченим та намагався спровокувати з ним бійку, наявність цивільного позову та претензій морального характеру з боку потерпілого ОСОБА_10 , часткове відшкодування завданих збитків, висновок органу пробації, даних про особу ОСОБА_7 , його вік, сімейний стан, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіту, стан здоров`я (інвалід війни ІІІ групи у якого мають місце клінічні ознаки посткомоційного синдрому), той факт, що він має статус учасника бойових дій, позитивно характеризувався за місцем проживання, мав активну громадську позицію та є головою громадської організації «ГО Ветеранів АТО Городнянщини», до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався та, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, не навів у вироку переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення, а формально послався на ті ж обставини, які врахував при визначенні виду та розміру покарання.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений визнав вину.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_7 обставин судом не було встановлено.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував фактичні обставини даного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наслідки для потерпілого.

Тому, підсумовуючи всі дані кримінального провадження: обставини, за яких вчинено злочин, особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для застосування ст. 75 КК України - відсутні.

Враховуючі наведене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника потерпілого та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України підлягає скасуванню у зв`язку з необхідністю призначення більш суворого покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого про призначення покарання у виді позбавлення волі, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не знаходить підстав для обрання обвинувачуваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вирок апеляційного суду набув законної сили з моменту його проголошення та повинен виконуватись у встановленому законом порядку.

Керуючись ст., ст. 405, 407, 419, 420 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з необхідністю призначення більш суворого покарання.

ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ст. 121 ч. 1 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині цей вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а обвинувачуваним з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_3 ОСОБА_4