Справа 364/626/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/736/2020 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисника ОСОБА_14 ,
обвинуваченого ОСОБА_15
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 на вирок Володарського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Володарського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
засуджено за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 29.07.2013 року, остаточно призначене ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 2 місяці;

на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_15 зараховано у строк відбування покарання час перебування під вартою із 06.07.2014 року по 05.02.2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
вирішене питання про речові докази.
Відповідно до вироку, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 00 год. 25 хв. до 00 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні кафе-бару «Піраміда» по вул. Київській, 34, в м. Сквира Київської області, на вимогу працівників міліції, які здійснювали охорону громадського порядку у м. Сквира Київської області, залишити приміщення розважального закладу, що працював до 24-ї години останній відмовився та взявши з більярдного столу дерев`яний кий, наніс один удар у ліву частину обличчя та по кисті правої руки старшому ДІМ Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області, старшому лейтенанту міліції ОСОБА_13 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.
Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_15 наніс один удар кулаком в ліву частину голови старшому ДІМ Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області, капітану міліції ОСОБА_12 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі захисник указав на незаконність вироку у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт, який не складений і не вручений ОСОБА_15 у гранично допустимий процесуальний строк. В обґрунтування цих доводів указав на те, що ОСОБА_15 повідомлено про підозру у 2014 році, а граничний строк досудового розслідування та відповідно пред`явлення обвинувачення, з огляду на положення ч.2 ст.219 КПК України у даному провадженні складав 6 місяців. Окрім цього захисник вказав на те, що обвинувальний акт, в порушення вимог ч.4 ст.291 КПК України не містить розписки ОСОБА_15 про вручення йому його копії. Наведене, на думку захисника свідчить про те, що судовий розгляд у суді першої інстанції було проведено щодо особи, яка з огляду на положення ч.2 ст.42 КПК України не є обвинуваченою. Поряд із цим захисник вказав і на те, що суд першої інстанції сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, на припущеннях дійсності версії прокурора, яка не ґрунтується на доказах, зібраних у даному кримінальному провадженні. Вважав, що версія обвинувачення про те, що ОСОБА_15 після нанесення тілесних ушкоджень працівникам поліції втік з місця події є неспроможною з огляду на те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння та не міг чинити опір та нанести тілесні ушкодження працівникам поліції, які були одягнені в спецодяг, екіпіровані спецзасобами, були тверезі та за антропометричними даними та фізичною підготовкою значно переважали ОСОБА_15 . Звернув увагу на те, що теза суду про те, що ОСОБА_15 висловлювався нецензурною лайкою у бік працівників поліції підтримується показаннями лише потерпілих та активістом ОСОБА_17 , однак спростовується показаннями самого ОСОБА_15 та показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Відповідно до показань цих свідків, саме працівники поліції жорстко побили обвинуваченого у результаті чого, останній втік закривавлений з місця події що і зафіксовано на наявному у матеріалах кримінального провадження відеозаписі, а його брат від удару гумовим кийком по голові впав та втратив свідомість. На думку захисника, теза обвинувачення про те, що від адміністрації закладу до ОСОБА_15 була висунута вимога про необхідність покинути розважальний заклад, спростовується показаннями усіх допитаних у судовому засіданні свідків та самими потерпілими. Захисник вказав на те, що ініціаторами закриття закладу, де відпочивав ОСОБА_15 був активіст «Самооборони» ОСОБА_17 та працівники поліції, які свої вимоги аргументували не порушенням режиму роботи закладу, а «Днем жалоби». Вважав, що за дійсних обставин у діях обвинуваченого є лише ознаки необхідної оборони від незаконних дій потерпілих ОСОБА_15 , які застосовуючи гумові кийки застосовували групове насильство у кафе-барі «Піраміда». Окрім наведеного, захисник вказав на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що потерпілі хоч і були працівниками поліції, однак по відношенню до ОСОБА_15 не здійснювали свої службові функції, оскільки не мали повноважень на вимогу у відвідувача закладу покинути приміщення у той час, коли на цьому не наполягала адміністрація самого закладу. Просив вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_15 за ч.2 ст.345 КК України закрити.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_16 , які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, у зв`язку із чим просили вирок залишити без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції про доведеність завдання ОСОБА_15 легких тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу при виконанні ними свої службових обов`язків стверджуються зібраним у справі доказами.
Так, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_13 , на час вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину він обіймав посаду старшого ДІМ Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області. 22.02.2014 року він спільно з ОСОБА_12 заступили на чергування. З ними були представники «Народної самооборони», а саме: ОСОБА_17 та ОСОБА_23 , останній під час події в кафе-барі «Піраміда» залишався в автомобілі. Він із ОСОБА_12 були у форменому одязі, мали при собі спецзасоби. В кафе «Піраміда» ОСОБА_15 відпочивав разом з дружиною, братом, ОСОБА_18 , який з ОСОБА_15 грав на більярді, та ще кілька осіб, усього 5-7 осіб. У цей час у кафе було загалом близько 15 відвідувачів. На пропозицію залишити заклад усі вийшли, крім ОСОБА_15 , який відмовився, сказавши, що не вийдуть, поки не дограють. Також ним висловлювалися образливі погрози на їх з ОСОБА_12 адресу, принижував їх честь і гідність, на зауваження не реагував. В подальшому він ОСОБА_13 завдав один удар києм, від якого той зламався, кидав більярдні шари, завдавши йому тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_12 на час вчинення злочину старший ДІМ Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській показав суду, що 22.02.2014 року у День жалоби він зі ОСОБА_13 заступили на чергування, з ними були два представники «Самооборони» ОСОБА_24 і ОСОБА_25 . Як працівники міліції, на той час, він зі ОСОБА_13 мали при собі на чергуванні спецзасоби: табельна зброя, гумовий кийок, балончик газовий, наручники, бронежилет. У кафе «Піраміда», яке близько 1-ої години працювало за одним із столів грали ОСОБА_26 і ОСОБА_27 . Після зробленого їм зауваження ОСОБА_26 став грубо висловлюватися до ОСОБА_13 , щоб той не дивився, казав образливі і принижуючі висловлювання на його адресу. Вони заломали ОСОБА_26 руки, той виривався, хтось витягнув ОСОБА_13 за бушлат, тоді ОСОБА_26 вирвався, схопив більярдний кий та вдарив ОСОБА_12 києм, той зламався, обламком вдарив ОСОБА_13 . У подальшому ОСОБА_26 покинув кафе.
У суді апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ці показання підтримали.
Свідок ОСОБА_17 показав суду, що він дійсно взимку 2014 року, точної дати не пам`ятає, тоді був День скорботи після 24:00 години у кафе «Піраміда», був свідком бійки між ОСОБА_15 та міліціонерами, одним із яких був ОСОБА_13 . Він бачив як на зауваження міліціонерів ОСОБА_15 замахнувся більярдним києм і вдарив один раз потерпілого ОСОБА_13 в область голови, від чого кий зламався, потім кидався більярдними шарами. Працівники міліції намагалися затримати обвинуваченого, той чинив опір. Напарник ОСОБА_15 по грі в більярд ОСОБА_18 намагався влізти у бійку, проте ОСОБА_17 стримував його. Один із працівників міліції застосував газовий балон, після цього ОСОБА_15 вибіг з кафе Після закінчення конфлікту ОСОБА_17 відвіз потерпілого ОСОБА_13 до відділення медичної допомоги.
У відповідності до протоколу огляду місця події від 23.02.2014 року із схемою приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та фото таблицею, під час цієї слідчої дії виявлено та вилучено дві частини пошкодженого більярдного кия та сліди папілярних візерунків на предметах носія, а саме: на пляшці з-під горілки «Козацька рада»; на пляшці з-під шампанського «Київ»; на трьох чарках та стакані, які приєднані до матеріалів справи у якості речових доказів.
Копією наказу Головного управління МВС України в Київській області від 25.04.2013 року № 285 о/с «Про затвердження штатних розстановок» з копією відповідного додатку до цього наказу щодо Сквирського району Київської області та копією журналу розстановки нарядів від 22.02.2014 року, розстановкою наряду групи від 22.02.2014 року, копією аркуша з книги видачі спецзасобів, підтверджується те, що потерпілі ОСОБА_13 і ОСОБА_12 з отриманими ними спецзасобами перебували у наряді по виконанню службових обов`язків у період з 21 год. 22.02.2014 року до 06 год. 23.02.2014 року. Відповідно до повідомлення начальника Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області, 22.02.2014 року був проведений інструктаж залучених до несення служби працівників міліції та представників громадськості .
Із копій наказів Головного управління МВС України в Київській області від 02.07.2010 р. № 508 о/с «По особовому складу» і від 26.12.2013 р. № 975 о/с «По особовому складу», підтверджується факт призначення потерпілих на посади в правоохоронних органах та визначаються їх службові обов`язки.
Колегія суддів звертає увагу на те, що статус потерпілих як працівників правоохоронного органу та перебування їх під час указаних подій при виконанні своїх службових обов`язків учасниками судового розгляду не оспорюється.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 25.02.2014 року № 9, у потерпілого ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження: в області верхньої та нижньої повіки лівого ока - синець синього кольору овальної форми розміром 7x5 см; в області лівої акулової кістки - садно довгастої форми розміром 5x1 см, покрите коричневими кірками, розташованими вище рівня оточуючої шкіри; в області внутрішньої поверхні нижньої губи зліва - синець синього кольору овальної форми розміром 2x1 см., які отримані від дії тупих(ого) предметів(ту) або при падінні на такі(ий) можливо в час та за обставин, указаних у постанові слідчого та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 25.02.2014 р. № 8 у потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження: в області лівого тім`яного бугра - м`які тканини набряклі, болючі при пальпації на ділянці 6x5 см, що отримані від дії тупих(ого) предметів(ту) або при падінні на такі(ий) можливо в час та за обставин, указаних у постанові слідчого та самим освідуваним, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.03.2014 pоку вбачається, що оперуповноважений Сквирського РВ ОСОБА_28 на підставі ухвали слідчого судді від 28.02.2014 року вилучив «відеозапис з камер відеоспостереження кафе «Піраміда». До протоколу додано опис вилучених речей та документів, а саме: відеозапис з камер відеоспостереження кафе «Піраміда», що по вул. Кловська, 34, м. Сквира, Київська обл., за період часу з 00:00 год. до 03:00 год. 23.02.2014 року.
У відповідності до протоколу огляду та перегляду диску від 25.07.2014 року із відеозаписом події від 23.02.2014 р. у приміщенні кафе-бару «Піраміда» вбачається, що у ході досудового розслідування був оглянутий даний відеозапис на якому зафіксовані події, які відбувалися у зазначений час між ОСОБА_15 та поліцейськими ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Колегія суддів звертає увагу на те, що як у ході судового розгляду у першій інстанції, так і у ході апеляційного розгляду учасниками судового провадження не оспорювався факт зображення на цьому відеозаписі ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . На цьому відеозаписі зафіксований момент нанесення ОСОБА_15 удару більярдним києм потерпілому ОСОБА_13 .
Постановою слідчого від 25.07.2014 року CD-R диск із записом з камер відеоспостереження кафе-бару «Піраміда» визнаний речовим доказом.
Винність ОСОБА_15 у вчиненні злочину доводиться і іншими доказами, дослідженими у ході судового розгляду, які судом першої інстанції були проаналізовані з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність усіх доказів з точки зору їх достатності, що знайшло своє відображення у вироку.
Дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_15 у вчиненні злочину, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 345 КК України.
Покарання обвинуваченому призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попереддження нових злочинів.
Апеляційна скарга захисника не містит доводів, які би указували на незаконність та необгрунтованість ухваленого щодо ОСОБА_15 вироку. Так, колегією суддів не виявлено порушень вимог КПК України в частині дотримання строків досудового рослідування, а також при скеруванні до суду обвиунвального акта. Посилання захисника на порушення вимог КПК України у цій частині є надуманими і не ґрунтуються на вимогах закону.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що тілесні ушкодження працівникам міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_15 завдав внаслідок їх противправної поведінки та у ході захисту від їхнього незаконного посягання, то вони не у повній мірі узгоджуються із зібраними у справі доказми і не можуть бути підставою для скасування вироку.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст. 345 КК України проявляється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Аналіз указаної правової норми дає підстави визначити обовязкові ознаки обєктивної сторони цього злочину. Діяння, яке утворює обєктивну сторону проявляється у вчиненні насильницьких дій у вигляді побоїв, або інших дій, наслідком яких є наслідки у вигляді отримання потерпілим легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Потерпілою особою від цього злочину є працівник правоохоронного органу, а діяння, які утворюють обєктивну сторону цього злочину, повинні вчинятись у звязку із виконанням потерпілим своїх службових обовязків.
У ході провадження у справі безумовно встановлено, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на момент вчинення ОСОБА_15 інкримінованих йому дій проходили службу у органах внутрішніх справ, тобто відносились до працівників правоохоронного органу. У момент вчинення злочину вони перебували при виконанні своїх службових обов`язків, були одягнуті у форменний одяг та мали при собі спецзасоби. Ці обставини давали для ОСОБА_15 безумовні підстави важати те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на момент вчинення злочину перебували при виконанні своїх службових обовязків працівників правоохоронного органу.

При наданні оцінки діям як обвинуваченого ОСОБА_15 , так і співробітників міліції ОСОБА_12 і ОСОБА_13 з точки зору дотримання вимог закону, колегія суддів оцінює не лише фактичні дані, встановлені із показань учасників конфлікту ОСОБА_15 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , свідків показання яких наведені вище , а також свідків які були разом із ОСОБА_15 , зокремаОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , але і з відеозапису події, переглянутого як судом першої, так і у суді апеляційної інстанції, що знаходиться на диску, приєднаного до матеріалів справи у якості речового доказу. Колегія суддів враховує те, що указаний відеозапис був зроблений за допомогою відеокамери, яка розташована в середині приміщення кафе, здійснює безперервний запис подій, які там відбуваються. Це указує на те, що здійснення цього запису носило ситуативний характер, не було пов`язане із необхідністю запису саме того конфлікту, який відбувся між ОСОБА_15 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а тому фактичні дані, які встановлюються із зазначеного відеозапису, колегією суддів визнаються допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги захисника про те, що дії потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перед початком конфлікту та на першочергових етапах конфлікту мали неправомірний характер. Так висунувши вимогу до ОСОБА_19 про припинення гри на більярді поза увагою ОСОБА_12 і ОСОБА_13 залишилося те, що припиненню роботи у зв`язку із Днем жалоби підлягало усе кафе, тому така вимога повинна була бути висунена адміністрації кафе, яка і повинна була довести до віома усіх відвідувачів інформацію про припинення роботи кафе, а також вжити необхідних заходів направлених на таке припинення, зокрема: проведення розрахунку клієнтів, припинення обслуговування, виключення світла, тощо. Лише у випадку невиконання ким-небудь із відвідувачів такої вимоги адміністрації кафе працівники міліції могли вжити певних, передбачених законом дій для спонукання до виконання цієї вимоги. Аналіз фактичних даних, які встановлюються із указаного відеозапису дає підстави стверджувати те, що указаних дій ні потерпілими, ні адміністрацією кафе вчинено не було. Так, у момент коли працівники міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли до групи осіб, що грала на більярді серед яких був і ОСОБА_15 , кафе працювало у звичайному режимі, тобто: у приміщенні кафе, у тому числі і над більярдним столом, де грав ОСОБА_15 , горіло світло, відвідувачі у приміщенні кафе сиділи за столиками. Після того, як між обвинуваченим та потерпілими розпочався конфлікт, відвідувачі продовжували перебувати за столиками, деякі відвідувачі тільки розпочали рух в сторону виходу із кафе. Наведене указує на те, що адміністрацією кафе не було вжито необхідних заходів для припинення роботи кафе у звязку із Днем жалоби. За таких умов, висунення працівниками міліції вимоги про припинення гри у більярд саме ОСОБА_15 не можливо визнати законним та достатньо обґрунтованим.
Колегія суддів звертає увагу на те, що силовий конфлікт між співробітникми міліції та обвинуваченим був розпочатий саме одним із працівників міліці. Так, із указаного відеозапису вбачається, що людина, яка одягнена у форму працівника міліції після розмови із ОСОБА_15 почав застосовувати до останнього насильство, зокрема штовхати його животом, намагатися викрутити руки. В подальшому між працівниками міліції та групою людей серед яких був і ОСОБА_15 виникла бійка, у процесі якої співробітники міліції застосовували гумовий кийок. Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що дії потерпілих у цій ситуації не в повній мірі є правомірними, оскільки у ході судового розгляду не було встановлено таких порушень закону із сторони ОСОБА_15 , які би викликали необхідність застосування щодо нього насильства такого ступеня, який був застосований потерпілими. При цьому, колегія суддів іще раз констатує той факт, що на момент даного конфлікту кафе свою роботу не припинило. Даних про те, що саме ОСОБА_15 перешкоджав припиненню роботи кафе, що було необхідним у межах Дня жалоби, у ході даного кримінального провадження не встановлено. Зазначені обставини, окрім зазначеного вище відеозапису стверджуються показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Поряд із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що тілесні ушодження потерпілим ОСОБА_15 наніс після того, як застосування фізичної сили із сторони потерпілих щодо ОСОБА_15 було припинене. Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що ОСОБА_15 та людина у формі працівника міліції, як встановлено у ході кримінального провадження потерпілий ОСОБА_13 , стоять один напроти одного, будь-якого насильства один до одного чи іншого фізичного впливу не застосовують. Саме в цей момент ОСОБА_15 , за відсутності жодних явних та видимих причин, а також за відсутності на нього будь-якого посягання, усвідомллючи те, що перед ним знаходились працівники правоохоронного органу, які перебували при виконання службових обовязків взяв із стола більярдний кий та наніс ним удар потерпілому ОСОБА_13 , а потім наніс удар кулаком потерпілому ОСОБА_12 . Наведене указує на факт умисного завдання тілесного ушкодження працівнику правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків та указує на наявність у діях ОСОБА_15 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Колегія суддів вважає, що події, які відбулися до моменту нанесення ОСОБА_15 удару києм потерпілому ОСОБА_13 та кулаком потерпілому ОСОБА_12 не можуть вважатися такими, які реабілітують обвинуваченого, такими, які указують на перебування ОСОБА_15 у стані необхідної оборони та не можуть впливати на кваліфікацію дій обвинувченого, оскільки на момент виникнення у ОСОБА_15 умислу на нанесення працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень обставини, які викликали у ОСОБА_15 такий стан припнили своє існування.

Наведене указує на необгрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Вирок Володарського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 рокущодо ОСОБА_15 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 залишити без задоволення.
Вирок Володарського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 рокущодо ОСОБА_15 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяція із моменту її проголошення.

СУДДІ

_________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4