05.08.2020
Справа № 642/3915/20
Провадження № 1кс/642/1532/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2020 р. слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покотилівка Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.06.2010 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.4 ст.190, ст. 353, ч.3 ст.185, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 263, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, звільнився 26.10.2012 за постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 18.10.2012 з Жовтневої ВК (№17) Харківської області на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк в 1 рік 5 місяців 25 днів, у кримінальному провадженні №0001557 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
03.08.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01.08.2020 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 знаходячись на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 почав конфліктувати з раніше незнайомими йому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_6 маючи умисел спрямований на вчинення хуліганських дій із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_6 проявляючи свою явну неповагу до суспільства, зневажливе відношення до громадського порядку та ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, тримаючи в руках предмет схожий на пістолет почав погрожувати застосуванням насильства шляхом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_6 реалізуючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета схожого на пістолет, знаходячись на подвір`ї вищевказаного будинку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечний наслідок і бажаючи його настання, тримаючи в руках предмет схожий на пістолет здійснив не менше трьох пострілів в бік ОСОБА_7 , в результаті чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку та переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , тримаючи в руках предмет схожий на пістолет, почав наближатись до останнього, при цьому виражаючись в бік ОСОБА_8 нецензурною лайкою, недвозначно даючи останньому зрозуміти, що планує нанести йому тілесні ушкодження предметом схожим на пістолет. Однак, ОСОБА_8 розуміючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, забіг всередину вищевказаного будинку та зачинив вхідні двері. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 , спричинено вогнепальні поранення лобно-тім`яної області голови, живота, грудної клітини.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують аргументовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували. ОСОБА_6 свою вину у скоєному не визнав, пояснив, що зброї у нього ніколи не було.

Просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_6 одружений, має постійне місце проживання та неповнолітню дитину.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

02.08.2020 о 03:10 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Суд вважає, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення а саме, підтверджується:

Протоколом огляду місця події від 01.08.2020; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_9 , в ході якого остання впізнала ОСОБА_6 ; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_8 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; довідкою з Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова, щодо доставлення бригадою №108 швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 з АДРЕСА_1 з тілесними ушкодженнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочину діяльність. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди.

Відповідно до ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

Відповідно до п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою. має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97 ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків та відповідно до процедури, встановленої законом. П. З ст. 5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Це ж положення відображено в ч. 4, 5 ст. 28 КПК України, а саме кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

З моменту ратифікації Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Серед них відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України. ч.4 ст.9 КПК України вказує, що у разі наявності протиріччя норм КПК України міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору.

В п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» N 35615/06, від 13 листопада 2007 року вказується, що вимога обґрунтованої підозри є важливим елементом гарантії від свавільного арешту і затримання. Того факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин. Суд підкреслює в цьому зв`язку, що за відсутності розумної підозри особу не може бути заарештовано або затримано з метою змусити його дати свідчення або свідчення проти інших осіб, або для виявлення фактів або інформації, які можуть служити для обґрунтування підозр щодо нього.

Відповідно до п.1 ч.1 ППВСУ № 11 від 17.10.2014 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" При здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність" строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, не проживає за місцем реєстрації, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні, оскільки йому відомо їх місця мешкання, а також те, що підозрюваний безпосередньо в ході вчинення злочину погрожував потерпілому та свідку фізичною розправою та в подальшому може довести свій злочинний умисел до кінця, а тому може продовжити свою злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, в ході проведення першочергових слідчих (розшукових) дій знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме предмет схожий на пістолет, з якого, з показань свідків злочину, ОСОБА_6 здійснив постріли в бік потерпілого ОСОБА_7 , нанісши останньому тілесні ушкодження, не виявлено та його місцезнаходження на теперішній час не встановлено, з чого випливає, що ОСОБА_6 може бути відоме місцезнаходження вказаного знаряддя вчинення кримінального правопорушення, він міг його передати третім особам з метою укриття вчиненого ним злочину, а тому останній, перебуваючи на свободі може знищити або спотворити вказану річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у скоєні умисного злочину, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам (спробам) шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, оскільки відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України, є тяжким злочином, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 (трьох) до 7 (семи) років.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для забезпечення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів з 02 серпня 2020 о 04:00 год. до 30 вересня 2020 року включно.

Строк дії ухвали - до 30 вересня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1