Справа № 173/1582/20
Номер провадження1-кп/173/233/2020
В И Р О К
іменем України

08 жовтня 2020 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: Головуючого судді - ОСОБА_1

розглянувши в приміщенні суду в м. Верхньодніпровськ в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000051, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області,
громадянина України, українця, з середньою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.09.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробувальним терміном 3 роки, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, ОСОБА_2 , 09 серпня 2020 року близько 14.00 годин (більш точний час під час досудового слідства не встановлено), знаходився у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого постійного мешкання в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час спілкування з матір`ю ОСОБА_3 , яка проживає у цьому ж житловому будинку, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення останній тілесних ушкоджень у невизначеній кількості та тяжкості, після чого ОСОБА_2 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, підійшов до потерпілої ОСОБА_3 , схопив її за халат в області тулубу, після чого наніс їй один удар кулаком правої руки в область підборіддя, чим спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_3 .

У результаті умисних дій ОСОБА_2 відповідно до висновку судово-медичного експерта № 74 від 17.08.2020 року, у ОСОБА_3 виявлені ушкодження у вигляді синців та саден на шкірі підборіддя, по зовнішній та внутрішній поверхні лівого плеча, по зовнішнім поверхням обох стегон які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень та мають незначні скороминущі наслідки (п.п.2.3.5 Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995р.) Ушкодження виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів.

Також досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_2 , 16 серпня 2020 року близько 09.00 годин (більш точний час під час досудового слідства не встановлено), знаходився у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого постійного мешкання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час спілкування з матір`ю ОСОБА_3 , яка проживає у цьому ж домоволодінні, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень у невизначеній кількості та тяжкості, після чого ОСОБА_2 , діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, став виказувати своїй матері ОСОБА_3 погрози застосування фізичної сили та спричинення їй тілесних ушкоджень. На вказані погрози з боку ОСОБА_2 , з метою уникнення конфлікту та негативних для себе наслідків у виді тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 вибігла з житлового будинку та побігла у бік вхідних воріт до вказаного домоволодіння. В цей час ОСОБА_2 , переслідуючи потерпілу ОСОБА_3 , вибіг з житлового будинку на територію двору та, реалізовуючи свій злочинний умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, рукою узяв на землі двору фрагмент цеглини та кинув нею у ОСОБА_3 , влучивши їй в область лівої ноги, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження.

У результаті умисних дій ОСОБА_2 відповідно до висновку судово-медичного експерта № 74 від 17.08.2020 року, у ОСОБА_3 виявлені ушкодження у вигляді синців та саден по зовнішнім поверхням обох стегон, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень та мають незначні скороминущі наслідки (п.п.2.3.5 Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995р.) Ушкодження виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів.

Зазначені дії ОСОБА_2 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Потерпіла ОСОБА_3 зі встановленими досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку погодилась, будучи обізнаною про обмеження права апеляційного оскарження, надала письмову згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, цивільний позов не заявила.

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить клопотання прокурора викладене в обвинувальному акті щодо його розгляду в порядку спрощеного провадження та заява обвинуваченого ОСОБА_2 , яка складена в присутності захисника, а також заява потерпілої ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, також суд враховує його майновий стан, зокрема те, що він не працює, самостійного доходу не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України суд відносить рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому в межах санкції інкримінованої статті у виді громадських робіт. В той же час, враховуючи те, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.09.2019 року, остаточне покарання необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Питання про речові докази, суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-370, 373-374, 381-382, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком - 120 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 15 (п`ятнадцяти) дням позбавлення волі, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.09.2019 року та остаточно призначити покарання до відбуття у вигляді 4 (чотирьох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 обчислювати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирається.

Речовий доказ у кримінальному провадженні фрагмент цеглини білого кольору, який передано на зберігання в кімнату речових доказів Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити;
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1