Справа № 576/1439/17
Провадження № 1-кп/576/36/20
ВИРОК
14 вересня 2020 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів, які приймали участь: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Глухові кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грамене, Лебединського району, Сумської області, українця, громадянина України, освіта вища, одружений, працюючий старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки у Сумській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий
- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
Відповідно до наказу голови державної служби України з безпеки на транспорті №130 -к від 12.12.2015 року ОСОБА_6 обіймає посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки у Сумській області.
Згідно посадової інструкції на обвинуваченого ОСОБА_6 серед іншого, покладені обов`язки здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах України, проводити перевірку транспортно-експедиційної документації щодо здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом, здійснювати контроль наявності дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється, приймати участь у перевірках суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту, додержання вимог законодавства під час перевезення пасажирів та вантажів.
Для виконання вказаних обов`язків ОСОБА_6 наділений рядом владних повноважень, зокрема: проводити рейдові перевірки транспортних засобів в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки та на інших об`єктах, що здійснюються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту, складає акти про виявлені порушення під час проведення перевірки. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листу режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). Зазначені акти, реєструються в журналі обліку.
Таким чином, ОСОБА_6 обіймаючи посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті управління Укртрансбезпеки у Сумській області відповідно до положень ст.16-1 Закону України «Про транспорт», п.п.1-5 «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті» затв. Постановою КМ України від 11.02.2015, а також своєї посадової інструкції, є службовою особою, оскільки постійно здійснює функції представника влади, який наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.
18 січня 2017 року близько 16 год. на 208 км. автодороги «Бачівськ-Кіпті» на посту поліції ОСОБА_6 був зупинений автомобіль «МАЗ 6501АВ» р/н НОМЕР_1 з причепом 25ХХ1553. Даний автомобіль здійснював рейс з перевезення зерна курурудзи із елеватора в м. Глухові до елеватора у м. Ічні Чернігівської області відповідно до договору на вантажне перевезення, який був укладений 25.07.2016 року між ФОП ОСОБА_8 і ТОВ «Шалигинське». Під час спілкування із водієм цього автомобіля ОСОБА_6 вирішив використовуючи своє службове становище отримати неправомірну вигоду від власника автомобіля. З цією метою, під час спілкування по телефону із представником ФОП « ОСОБА_8 » ОСОБА_9 . ОСОБА_6 повідомив останньому, що зупинений автомобіль «МАЗ» завантажений понад допустимі норми за що передбачена адміністративна відповідальність. Тому для вирішення питання щодо не притягнення перевізника до відповідальності за перевезення вантажу понад дозволені норми підсудний ОСОБА_10 домовився зустрітися з представником перевізника ОСОБА_9 . Того ж дня близько 20 год. підсудний ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зустрілися в м. Глухові біля магазину «Прем`єра». Під час зустрічі ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що той має сплачувати щомісячну винагороду грошима або пальним за безперешкодний пропуск його автомобілів поза контролем за завантаженістю транспортних засобів, а інакше його автомобілі взагалі не зможуть здійснювати вантажні перевезення. В результаті ОСОБА_9 , займаючись разом з ОСОБА_8 діяльністю щодо перевезення вантажів, розуміючи, що в них мається зобов`язання доставки окремими партіями, автомобільним транспортом довірений відправником вантаж за договором № 04/07-16 від 25.06.2016 змушений був погодитись на цю пропозицію.
В подальшому ОСОБА_6 розуміючи, що ОСОБА_9 під час перевезення автомобільним транспортом, буде вимушений надавати йому неправомірну вигоду, у період з 19.01.2017 по 16.03.2017 не вчиняв будь-яких дій, направлених на зупинку транспортних засобів, які здійснювали перевезення вантажу із зерностоку ТОВ «Шалигинське» до місця вигрузки через автодорогу Бачівськ Кіпті від ФОП « ОСОБА_8 ».
16 березня 2017 року під час особистої зустрічі поблизу будинку №1 на пл.Рудченка в м.Глухові, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у виді 15 талонів на 150 літрів дизельного пального, що діють на АЗС мережі «ОККО» за безперешкодний пропуск його автомобілів, які надавали послуги з перевезення вантажів, поза контролем за завантаженістю транспортних засобів та не притягнення до відповідальності.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав, надавши покази суть яких в цілому зводиться до того, що ніякої неправомірної вигоди від ОСОБА_9 він не отримував, а 16.03.2017 року за раніше обумовленою угодою він хотів придбати у останнього талони на 150 літрів дизельного пального. Дійсно зупиняв автомобіль марки МАЗ, у водія якого перевіривши документи, було виявлено перезавантаження, але акту не складав, оскільки не зміг за документами виявити власника автомобіля. Водій подзвонив ОСОБА_11 , якого він знав до того і поспілкувавшись з останнім домовились зустрітись у вечері. Зустрівшись у вечері, останній повідомив, що це їхнє авто та запропонував придбати у нього дизельне пальне, на що він погодився. Придбав у Кмеця 50 літрів дизельного пального, а в березні домовились про придбання дизпалива у формі талонів, та 16 березня 2017 року ОСОБА_12 сівши до нього у автомобіль передав йому 15 талонів на паливо і одразу ж вийшов, а він не встигнувши розплатиться був затриманий працівниками поліції. При цьому зазначив, що працівники поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , є фактичними володільцями декількох вантажних автомобілів, на яких постійно здійснюються перевезення вантажів з перегрузом. Займаючи посаду інспектора трансбезпеки він перешкоджав вищевказним працівникам поліції займатись такою незаконною діяльністю. Саме через цю принципову позицію по відношенню до нього була організована провокація з боку правоохоронних органів, яка мала на меті перш за все усунути його із займаної посади.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, його вина доводиться наступними дослідженими доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є заявником в даному кримінальному провадження надав свідчення про те, що займався підприємницькою діяльністю з перевезення вантажів разом зі своїм знайомим ОСОБА_15 , котрий був оформлений як фізична особа підприємець, крім того вони є засновниками ФГ «С.К.Б.», на яке оформлені вантажні автомобілі, але фактично діяльність не здійснює. Так, він займається виробничими питаннями, як то обслуговування та ремонт автомобілів, їх заправка за довіреністю від ФОП « ОСОБА_16 », а ОСОБА_16 займався оформленням документів та підписанням договорів. В їхньому користуванні знаходилось декілька автомобілів, в тому числі і автомобіль «МАЗ» на червоних номерах, оскільки не могли його оформити так, як на вказаний автомобіль був накладений арешт від попереднього власника.
В січні 2017 року на цьому автомобілі вони перевозили зерно кукурудзи в Чернігівську область на замовлення компанії «Росток-Холдинг». В один із днів йому зателефонував водій цього автомобіля, який повідомив, що його зупинили працівники трансбезпеки через «перегруз». Він попросив дати слухавку цьому працівникові (ним виявився обвинувачений ОСОБА_6 ), який став погрожувати, що жодна із його машин не зможе здійснювати перевезення через допущені порушення і просто так їздити не «получиться». Розуміючи, що всі автомобілі їздили з порушенням перезавантаження та те, що ОСОБА_17 працює інспектором і може автомобіль затримати, поставивши його на штрафмайданчик, а також скласти адмінпротокол домовився з останнім зустрітись у вечері в м. Глухові. Так, коли вони зустрілись, то під час розмови ОСОБА_6 виставив вимогу, щоб він сплачував йому по 1000 грн. на місяць з кожного автомобіля за безперешкодне перевезення вантажу протягом сезону поки здійснюється перевезення зернових, а в іншому разі він не зможе здійснювати перевезення вантажів. Потім вони домовились, що він буде щомісячно віддавати ОСОБА_6 дизельне пальне в еквіваленті 1000 грн. Так, одного разу він заливав йому дизпаливо на його автомобіль Форд, одного разу передавав кошти.
В подальшому, майже місяць автомобілі не здійснювали перевезення вантажу, а потім коли почали здійснювати рейси, і Співаку необхідно було сплачувати, вирішив звернутися до правоохоронних органів. При цьому пояснив, що працівники правоохоронних органів, не давали йому жодних вказівок, дійсно декілька разів дзвонив обвинуваченому та під час розмови, останній повідомляв коли і де будуть стояти ваги та перевіряти вантаж, а отже їздити не можна. При цьому сам обвинувачений ОСОБА_6 , повідомив йому, що може затримати автомобіль, поставивши його на штрафмайданчик, склавши адмінпротокол. Через декілька днів його викликали в поліцію, де допитали про обставини справи, після чого він передав працівникам поліції 15 талонів на 150 літрів дизельного пального, які діють на АЗК «ОККО». В присутності свідків ці працівники переписали номери талонів, після чого обробили їх якимось порошком, а потім в м. Глухові біля міської дошки пошани, в належному обвинуваченому автомобілі він передав тому помічені талони на 150 літрів дизельного пального.
При цьому додав, що він особисто не пропонував кошти Співаку, а вирішив звернутись до правоохоронних органів коли необхідно було сплачувати черговий платіж за безперешкодний проїзд транспорту, а одразу не звернувся, оскільки транспортні засоби не здійснювали перевезення, а коли необхідно було здійснювати перевезення та платити Співаку одразу ж звернувся до правоохоронних органів.
Дійсно він виступав декілька разів заявником в інших кримінальних провадженнях, оскільки не може миритись з тим, що вимагають коштів. При цьому йому працівники поліції не надавали жодних вказівок, як діяти в тій чи іншій ситуації, але був впевнений, що обвинувачений в силу своєї посади міг зупиняти автомобілі, ставити їх на штрафмайданчик та складати адмінпротоколи, тому змушений був погодитись на його пропозицію. Крім того, одного разу Співак його попереджав, що будуть ставити ваги і перевозити вантаж не можна.
Свідок ОСОБА_18 показав, що в один із днів в січня 2017 року він на автомобілі «МАЗ» з причепом перевозив зерно із зернотоку «Росток-Холдинг» до м. Ічня Чернігівської області. На автодорозі Москва-Київ біля посту ДАІ його зупинив працівник поліції, поруч із яким знаходився і ОСОБА_6 . Співак попросив надати документи для перевірки. Перевіривши документи на вантаж, ОСОБА_6 повідомив йому, що в автомобілі «перегруз». Він зателефонував комусь із своїх роботодавців чи то ОСОБА_8 , чи то ОСОБА_9 та повідомив, що його зупинили через «перегруз» і за це автомобіль можуть поставити на штрафмайданчик. Його роботодавець попросив дати слухавку ОСОБА_6 і ті про щось розмовляли декілька хвилин. Після цього ОСОБА_6 повернув йому документи і сказав, що він може їхати далі. Потім, ще декілька разів перевозив вантаж, але вже не зупиняли, здійснював перевезення завжди з перезавантаженням.
Свідок ОСОБА_19 у суді показав, що в один із днів в березні 2017 року його запросили бути присутнім у якості понятого при проведенні слідчих дій. Спочатку його привезли до Глухівської школи № 6, де в приміщенні клубу «Мужність» знаходився чоловік, який повідомив, що у нього вимагають неправомірну вигоду у виді талонів на пальне. Після цього він надав 15 талонів на 10 літрів дизель кожен працівникам поліції. В його присутності працівники правоохоронних органів скопіювали ці талони на ксероксі, переписали їх номери та помітили якоюсь фарбою. Після цього ці талони повернули ОСОБА_9 і той пішов з кімнати. Вони в свою чергу поїхали на автомобілі в центр міста і зупинились на площі Рудченка. Через деякий час неподалік зупинився автомобіль «Форд-Транзит». Кмець сів в цей автомобіль, пробувши там декілька хвилин. Потім він вийшов, сів у свій автомобіль та від`їхав. Відразу після цього до «Форда» під`їхали працівники поліції, які затримали ОСОБА_6 . В його присутності ОСОБА_10 видав працівникам поліції 15 талонів на пальне, які лежали у нього в нагрудному кармані куртки, а також грошові кошти, які як повідомив затриманий необхідні йому для придбання будівельних матеріалів. Далі працівники поліції провели слідчі дії, а він та ще один понятий, ознайомившись із протоколом поставили свої підписи.
Свідок ОСОБА_20 у суді надав аналогічні покази надані свідком ОСОБА_19 показавши, що в один із днів в березні 2017 року працівники поліції запросили його побути понятим при проведенні слідчих дій де в приміщенні клубу «Мужність» йому роз`яснили права понятого. Він був свідком як були помічені талони на дизельне пальне, а в подальшому вказані талони ОСОБА_10 видав працівникам поліції, які лежали у нього у верхньому одязі, та при просвічування долонів рук, його рука та талони просвічувались зеленим.
Свідок ОСОБА_21 показав, що в один із днів у січні 2017 року він разом із ОСОБА_6 ніс чергування на посту поліції на трасі «Москва-Київ». Під час чергування ОСОБА_6 зупинив автомбіль «МАЗ» з причепом. ОСОБА_6 та водій пішли в приміщення поста. Там він чув, як ОСОБА_6 та водій розмовляють на підвищених тонах. Потім він чув, як водій та Співак із кимось розмовляють по телефону. Зазначив, що ніяких документів при ньому ОСОБА_6 на цього водія не складав, а у працівників поліції до нього питань не було.
Свідок ОСОБА_22 показав, що взимку 2017 року під час чергування на посту поліції на трасі «Москва-Київ» ОСОБА_6 зупинив вантажний автомобіль з причепом, але якої марки він точно не пам`ятає. Так, останній став перевіряти у водія цього автомобіля документи. Потім він почув, що ОСОБА_6 та водій про щось розмовляти, суть якої зводилось до того, що у водія був «перегруз» вантажу.
Допитані за клопотання захисту свідки ОСОБА_23 пояснив, що працює в управлінні трансбезпеки в Сумській області, старшим державним інспектором. 18 січня 2017 року разом зі своїм напарником ОСОБА_6 чергували на посту поліції на трасі «Москва-Київ». ОСОБА_6 зупинив вантажний автомобіль з причепом марки «МАЗ» та про щось спілкувався з водієм. Потім казав йому, що автомобіль був з перевантаження, але він не зміг визначити власника автомобіля, тому відпустив водія. Пояснив, що у разі виявлення перевезення вантажу з перезавантаженням вони складають акт, який направляється начальнику Управління на погодження, і останній приймає рішення, а інспектори не мають повноважень на затримання автомобіля.
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що працює заступником начальника управління Укртрансбезпеки в Сумській області, начальником відділу державного контролю та нагляду на транспорті. Пояснив, що існує два види державного контролю: документальний та ваговий. А саме інспектор з нагляду при зупинці автомобіля може перевірити документи: товаро-транспортну накладну та у разі виявлення перезавантаження скласти акт про порушення на перевізника, який вказаний у накладній та направити його для розгляду начальнику Управління, який як правило виносить постанову про стягнення штрафу. Якщо ж інспектор не може визначити власника (перевізника) транспортного засобу, в такому випадку повинен повідомити працівників поліції і за їх даними в подальшому скласти акт про порушення на власника (перевізника) транспортного засобу. За документами встановлюється перевізник вантажу і на нього складається акт про порушення.
Щодо допиту свідка ОСОБА_8 на допиті якого наполягали сторони, безпосередньо в суді допитаний не був, а його присутність під час судового розгляду відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 та ч. 2 ст. 327 КПК України стороною обвинувачення забезпечена не була. Судом були вжиті усі можливі від нього заходи щодо сприяння сторонам у реалізації права на допит цього свідка, проте судові виклики були проігноровані, а заходи процесуального примусу результатів не дали.
Крім того, судом були досліджені наступні письмові документи:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.02.2017 в якому зафіксовано звернення гр-на ОСОБА_9 до прокуратури Сумської області про вимагання у нього підсудним ОСОБА_6 неправомірної вигоди за не притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил вантажних перевезень (а.с.64-66 т.1);
- постанову прокурора від 01.03.2017 про дозвіл на проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту шляхом огляду, копіювання, помітки спеціальною хімічною речовиною та вручення грошових коштів у сумі 4000 грн., або талонів на 150 літрів дизельного пального ОСОБА_9 для передачі ОСОБА_6 , строк дії якого визначено в 60 діб (а.с. 67-68 т.1);
- клопотання та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 01.03.2017 про надання дозволу на проведення стосовно ОСОБА_6 негласної слідчої дії: аудіо-, відео контролю особи строком у 20 діб, якою надано відповідний дозвіл та визначено спосіб і межі повноважень працівників поліції при здійсненні цієї слідчої дії (а.с. 69-72 т.1);
- протокол відбору зразків спеціальної обробки, огляду, помітки та вручення талонів від 16.03.2017 у якому зафіксовано, що в цей день в період часу із 12 по 12 год. 40 хв. у присутності понятих, у клубі «Мужність» були отримані від ОСОБА_9 за його заявою, скопійовані, переписані номери, помічені хімічною речовиною, оглянуті під лампою і передані назад ОСОБА_9 15 талонів по 10 літрів кожен на дизельне пальне, що діють на АЗК «ОККО» (а.с. 73-77 т.1);
- протокол про результати аудіо-, відео контролю місця (особи) від 17.03.2017 із додатками до нього у виді флеш-носія та DVD- диска у якому відображено зміст розмов під час зустрічей ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які відбулися 10.03.2017, 11.03.2017 та 16.03.2017. В ході вказаних розмов останні домовляються про передачу Співаку каністр з пальним, а під час особистої зустрічі ОСОБА_17 попереджає ОСОБА_12 про установку вагів на трасі, та щоб останній поки не переживав та домовляються про передачу талонів на пальне на 150 літрів із зазначенням про закриття питання за лютий місяць за автомобіль МАЗ (а.с.78-82 т.1);
- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 17.03.2017 у якому зафіксовано факт передачі ОСОБА_9 підсудному ОСОБА_6 15 талонів на 150 літрів дизельного пального, що діють на АЗК «ОККО» (а.с. 83-85 т.1);
- постанова прокурора від 16.03.2017 про проведення освідування ОСОБА_6 (а.с. 87-88 т.1);
- протокол освідування особи від 16.03.2017 із якого вбачається, що в цей день у присутності двох понятих, за допомогою ультрафіолетової лампи були просвічені долоні обох рук ОСОБА_6 , під час чого на середньому пальці лівої руки виявлені сліди речовини, що світиться зеленим кольором. З обох рук ОСОБА_6 зроблено змиви, також зроблено контрольний змив, які поміщені до окремих конвертів з додатком у вигляді флеш носія (а.с. 89-91т.1, а.с. 13 т.2);
- протокол обшуку від 16.03.2017, у якому серед іншого зафіксовано, що під час його проведення, підсудний ОСОБА_6 у присутності понятих добровільно видав працівникам поліції талони на дизельне пальне в кількості 15 штук на 10 літрів кожен, що діють на АЗС «ОККО», які знаходились в лівій нагрудній кишені його куртки. При цьому номери виданих талонів на дизельне пальне повністю співпадають із номерами тих талонів, що були надані ОСОБА_9 під час відбору зразків, спеціальної обробки, огляду, помітки та їх вручення. Також при здійсненні просвічування ультрафіолетовою лампою внутрішньої поверхні лівої нагрудної кишені куртки ОСОБА_6 на ній виявлені сліди світіння речовини зеленого кольору (а.с. 92-99 т.1);
- ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 17.03.2017, якою було погоджено надання дозволу на проведений обшук, зазначений вище (а.с. 100 т.1);
- висновок експерта № 4415 від 18.05.2017 яким встановлено, що на поверхні ватних тампонів зі змивами рук підсудного ОСОБА_6 , на поверхні його куртки та на поверхні 15 талонів на дизельне пальне, що вилучені під час обшуку, маються нашарування люмінофору, що мають між собою спільну родову належність. Натомість на поверхні контрольного ватного тампону слідів люмінофорів немає (а.с.102-107 т.1);
- документи про реєстрацію транспортних засобів, копії довіреностей, договори купівлі-продажу транспортних засобів, договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом, товаротранспортні накладні, поліси обов`язково страхування, підтверджується той факт, що громадянин ОСОБА_8 здійснює підприємницьку діяльність, в тому числі надає послуги з вантажних перевезень, а інтереси останнього, в свою чергу, згідно з доручення представляє громадянин ОСОБА_9 . Крім того за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.07.2016 з додатковою угодою ФОП « ОСОБА_8 » з однієї сторони як перевізник уклав договір на перевезення вантажу з ТОВ «Шалигинське» як відправник та вантажоодержувач з обов`язком надати автомобілі: МАЗ моделі 6501АВ, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; КАМАЗ 002-00СК; КАМАЗ НОМЕР_4 (а.с.122-151т.1, а.с. 240-250 т.2, а.с. 1-6 т.3);
- відповідь ПП «Аграрні Інвестиції» на адвокатський запит від 29.05.2019 про перевезення зерна на елеватор ТОВ «Шалигинське» з полів Глухівського, Ямпільського та Путивльського районів автомобілів КАМАЗ ВН19-20СІ в період з 13.01.2017 по 26.02.2017, КАМАЗ АХ48-78СЕ в період з 03.10.2017 по 26.02.2017, КАМАЗ 002-00СК в період з 30.01.2017 по 14.02.2017 та МАЗ 6501-25 АІ 8996 в період з 04.02.2017 по 27.03.2017 а також товаро-транспортні накладні на автомобіль МАЗ АІ 8996 (а.с. 237-250 т.2, а.с. 1-6);
- копію посадової інструкції головного старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Сумській області визначені посадові обов`язки ОСОБА_6 (а.с. 152-160 т.1)
- наказ Державної служби з безпеки на транспорті від 14.12.2015 з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 з 16.12.2015 обіймає посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Сумській області (а.с. 162 т.1);
- лист ПП «Аграрні інвестиції» від 29.06.2017 № 63 та від 13.03.2019 №64 згідно якого вбачається, що ФОП « ОСОБА_16 » здійснював перевезення вантажу в лютому та березні 2017 року (а.с. 175 т.1, а.с. 237-239 т.2);
- направленнями на перевірку Управління Укртрансбезпеки у Сумській області та наказами про затвердження графіків проведення рейдових перевірок підтверджується факт, про те, що обвинувачений ОСОБА_10 в період часу із 16.01.2017 року по 20.01.2017 року був уповноважений здійснювати рейдові перевірки автомобільних перевізників, що здійснюють перевезення пасажирів та вантажів на 208 км автодороги «Кіпті-Бачівськ» на стаціонарному посту ДПС ДАІ. (а.с.177-185, 203-248 т.1);
- постанову про зміну правової кваліфікації від 22.03.2017, згідно якої встановлено, що слідчий при проведенні досудового розслідування, у зв`язку із відсутністю доказів вимагання ОСОБА_6 у ОСОБА_9 неправомірної вигоди та враховуючи, що ОСОБА_6 не є службовою особою, що займає відповідальне становище змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 3 на ч. 1 ст. 368 КК України (а.с.222-223 т.2);
- доручення слідчого на проведення слідчих (розшукових) дій працівникам ВКрР ГУНП в Сумській області про допит свідків, огляду речових доказів (а.с.231-233 т.2);
- відповідь регіонального сервісного центру МВС у Сумській області від 30.08.2019 про те, що громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_8 власниками транспортних засобів КАМАЗ ВН19-20СІ, КАМАЗ АХ48-78СЕ, КАМАЗ 002-00СК та МАЗ 6501-25 АІ 8996 не перебували, а транспортний засіб марки МАЗ АІ 8996 знято з обліку власником ТОВ «АНТ-АЛ»;
- доручення прокурора від 02.03.2017 № 04/2/4-324т на проведення негласних слідчих (розшукових) дій згідно ухвал слідчого судді Апеляційного суду Сумської області №555т від 01.02.2017 та № 556т від 01.02.2017 (а.с. 207-208 т.3 )
- доручення прокурора від 01.03.2017 № 04/2/4-311т на виконання постанови прокурора на проведення негласної слідчої (розшукової) дії (а.с. 205-206 т.3);
- постанова про призначення групи прокурорів від 23 лютого 2017 року у вказаному кримінальному провадженні з відповідним повідомленням (а.с. 202-204 т.3);
Також суд дослідив і речові докази представлені стороною обвинувачення, зокрема талони на дизельне пальне, що були добровільно видані підсудним ОСОБА_6 . При цьому встановлено, що номери цих талонів співпадають з номерами талонів, що були зазначені у протоколі обшуку та протоколі відбору зразків, помітки і вручення.
Таким чином, дослідивши і оцінивши представлені стороною обвинувачення докази з точки зору належності та допустимості, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення представлено достатня кількість переконливих доказів вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Зокрема, факт отримання ОСОБА_6 неправомірної вигоди від ОСОБА_9 підтверджується протоколом про результати аудіо-, відео контролю місця (особи) від 17.03.2017 у якому відображено зміст розмов під час зустрічей ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , де останні домовляються про передачу Співаку каністр з пальним, а під час особистої зустрічі Співак попереджає ОСОБА_12 про установку вагів на трасі та щоб останній поки не переживав та домовляються про передачу талонів на пальне на 150 літрів із зазначенням ОСОБА_9 про закриттю питання за лютий місяць за автомобіль МАЗ; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 17.03.2017 у якому зафіксовано факт передачі ОСОБА_9 підсудному ОСОБА_6 15 талонів на 150 літрів дизельного пального, що діють на АЗК «ОККО» та протоколом освідування особи від 16.03.2017 відповідно до якого на середньому пальці лівої руки ОСОБА_6 виявлені сліди речовини, що світиться зеленим кольором; протоколом обшуку від 16.03.2017, під час проведення якого у ОСОБА_6 вилучені талони на дизельне пальне в кількості 15 штук на 10 літрів кожен, що діють на АЗС «ОККО», які знаходились в лівій нагрудній кишені його куртки, які попередньо були помічені працівниками поліції.
Показання ОСОБА_9 , дані в ході судового розгляду в сукупності підтверджуються, узгоджуються та взаємодоповнюються з вище проаналізованими судом доказами.
Свідок ОСОБА_18 показав в суді, що дійсно автомобіль був перевантажений, але після спілкування ОСОБА_6 з його роботодавцем автомобіль відпустили і більше не затримували, хоча завжди їздив із перезавантаженням. Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23 підтвердили, що саме на інспектора з дорожнього нагляду покладається обов`язок зі складання акту про порушення при виявленні перезавантаженості автомобіля.
Твердження ж підсудного ОСОБА_6 про те, що він не отримував талонів на пальне від ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди, а мав намір їх придбати у останнього за власні кошти, не заслуговує на увагу з огляду на таке. Зокрема, факт отримання підсудним талонів на пальне саме у якості неправомірної вигоди підтверджується показами свідка ОСОБА_9 , який чітко і послідовно стверджував, що передав підсудному талони на 150 літрів дизельного палива, щоб останній в силу наданих повноважень не чинив йому перепон при перевезенні вантажів. Цей факт також підтверджується протоколом про результати аудіо-, відео контролю місця (за особою), а також дослідженими судом аудіо-, відео файлами на яких зафіксовані зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Із змісту цих розмов вбачається, що під час зустрічей ОСОБА_6 та ОСОБА_9 обговорювали питання про безкоштовну передачу підсудному талонів на пальне і жодної розмови про їх придбання підсудним за свої власні кошти не велось. Крім того, під час проведення обшуку, коли в підсудного ОСОБА_6 при собі дійсно були виявлені кошти в сумі 2890 грн., останній заявив, що вони призначені для купівлі будматеріалів, а не для придбання талонів на пальне, про що він зазначив в суді та допитані свідки, які були запрошені в якості понятих при проведенні обшуку.
Щодо зміни правової кваліфікації злочину на ч.1 ст. 368 КК України, то вказане рішення слідчим прийнято постановою від 22.03.2017 згідно якої встановлено, що слідчий при проведенні досудового розслідування, у зв`язку із відсутністю доказів вимагання ОСОБА_6 у ОСОБА_9 неправомірної вигоди та враховуючи, що ОСОБА_6 не є службовою особою, що займає відповідальне становище змінено правову кваліфікацію кримінального провадження з ч. 3 на ч. 1 ст. 368 КК України
Той факт, що в ході досудового розслідування після проведення НСРД обставини, які б вказували на вимагання обвинуваченим неправомірної вигоди не були встановлені, у зв`язку із чим слідчим було прийнято рішення про зміну правової кваліфікації, не є підставою стверджувати, що відомості до ЄРДР за ч.3 ст.368 КК України були внесені з метою забезпечення можливості проведення негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки таке не підтверджуються матеріалами провадження. Зазначення ж стороною захисту, що саме така кваліфікацію злочину слугувала підставою для отримання дозволу на проведення НСРД не заслуговує на увагу з огляду на наступне.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що дане кримінальне провадження було порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Відповідно до п.1.9 Інструкції, процесуальними документами щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій є постанови, клопотання, доручення, протоколи уповноваженого співробітника (працівника) оперативного підрозділу, слідчого, прокурора, а також ухвали слідчого судді.
При цьому, положеннями п.2.2 Інструкції встановлено, що клопотання слідчого, прокурора слідчому судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинне відповідати вимогам, зазначеним у ст.248 КПК України, та матеріалам кримінального провадження, які надаються лише на вимогу слідчого судді для підтвердження необхідності проведення негласної слідчої (розшукової) дії.
Нормами ст.248 КПК України, встановлено, що в клопотанні про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, серед іншого, повинно бути зазначено короткий виклад обставин злочину, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання, правова кваліфікація злочину із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України.
З огляду на викладене, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора, перевіряє наявність, передбачених законом підстав, необхідних для надання дозволу на проведення негласної слідчої розшукової дії, в тому числі і правову кваліфікацію злочину та їх підтвердження матеріалами кримінального провадження.
Отже, докази, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні отримані в порядку встановленому КПК України.
Що ж до показань обвинуваченого, що він не мав жодного права складати акт про виявлене порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту без надання йому документів на транспортний засіб, які б надали йому можливість встановити власника транспортного засобу, що він не уповноважений додатково вчиняти дії з цією метою та взагалі складати протокол про адміністративне правопорушення, суд розцінює критично, як обраний останнім спосіб захисту, оскільки допитані свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 пояснили, що безпосередньо саме державним інспектор складається акт про порушення, який в свою чергу слугує підставою для притягнення перевізника до адміністративної відповідальності, а в разі неможливості встановити перевізника чи власника транспортного засобу, інспектор зобов`язаний про це повідомити працівників поліції і вже за їхніми даними встановити власника та скласти акт про порушення. Крім того, повноваження старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті в територіальних органах Укртрансбезпеки щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах України та порядок притягнення до відповідальності осіб, що здійснили відповідні порушення, регламентовані Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 08.01.2006 № 1567 (далі- Порядок 1567), а також порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування…затвердженого Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (лист Укртрансбезпеки від 27.04.2017 а.с. 163-164 т.1). Зокрема пунктом 21 Порядку 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Крім того, пунктами 2.10, 2.30, посадової інструкції ОСОБА_6 передбачено, що старший державний інспектор здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах України, здійснює контроль наявності дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезень, а згідно п.2.45 здійснює звірку внесених до акту перевірки даних з відомостями про автомобільного перевізника, які наявні у Відділі адміністративних послуг Управління.
Тобто ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді старшого державного інспектора, зупинивши автомобіль МАЗ АІ8986 під керуванням ОСОБА_18 та встановивши факт перевезення вантажу понад дозволену норму, не виконав вимоги пункту 2.45 посадової інструкції та не вжив жодних заходів про встановлення перевізника вантажу для того, щоб скласти акт про порушення, що безпосередньо входить до його повноважень.
Стосовно вручення неправомірної вигоди саме свідком ОСОБА_9 , який виступав заявником у цій справі та за доводами захисту не мав жодного відношення до вантажних перевезень, оскільки доручення на представництво інтересів ОСОБА_8 датоване 11.02.2017, суд зазначає наступне.
Сам допитаний свідок ОСОБА_9 пояснив, що давно займається перевезенням вантажів разом з ОСОБА_8 , і дійсно довіреність, завірена нотаріально було видано пізніше. Проте оформленням документів займався саме ОСОБА_8 , а він за усною домовленістю з останнім займався господарськими питаннями, як то ремонт чи заправка автомобілів, що не потребувало документального оформлення. Сам же свідок ОСОБА_18 , який був водієм повідомив, що у нього було двоє роботодавців ОСОБА_16 та Кмець.
Вантажний автомобілем МАЗ АІ8996, був куплений ОСОБА_8 у ТОВ «АНТ-Л», що підтверджується дослідженим у суді договором купівлі-продажу № АНТ-20 від 20.06.2016 і використовувався у господарській діяльності. Зокрема, згідно умов договору перевезення вантажу №04/07-16 саме вказаний автомобіль зазначений для перевезення вантажу ФОП ОСОБА_8 від ТОВ «Росток Холдинг».
Також суд критично розцінює твердження сторони захисту про те, що у даній ситуації відбулась провокація злочину, а ОСОБА_9 будучи агентом правоохоронних органів вийшов за межі пасивної поведінки.
Європейський суд з прав людини у п.п. 33-50 свого рішення по справі «Баннікова проти Російської Федерації» від 04.11.2010, як і у інших своїх рішеннях, неодноразово зазначав, що для того щоб відмежувати провокацію від допустимої поведінки, існують два критерії: матеріальний і процесуальний.
В рамках перевірки матеріального критерію провокації необхідно встановити, чи міг бути відповідний злочин скоєний без втручання влади, тобто чи мали місце об`єктивні підозри в тому, що особа задіяна в злочинну діяльність або схильна до скоєння злочину. Процесуальний критерій вказує на те, що ст. 6 Конвенції буде дотримана тільки в разі, якщо заявник зміг ефективно підняти питання про підбурювання під час розгляду його справи, як за допомогою заперечень, так і в інший спосіб. Обов`язок довести відсутність підбурювання покладається на сторону обвинувачення, за умови, що заяви захисту не є повністю неправдоподібними. У разі встановлення, що підбурювання мало місце, судові органи повинні зробити висновки відповідно до Конвенції.
Так, з матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження було відкрито на підставі заяви ОСОБА_9 до прокуратури Сумської області про факт вимагання ОСОБА_6 неправомірної вигоди за безперешкодне перевезення вантажу. При цьому в ході судового розгляду, під часу дослідження доказів не встановлено причин вважати, що ОСОБА_9 діяв в якості агента держави, за вказівкою органів прокуратури, або іншим чином під їх контролем, або що у нього були якісь приховані мотиви, оскільки сам свідок пояснив, що не може змиритись з постійним вимаганням коштів від посадових осіб, а тому і звертається до правоохоронних органів з відповідними заявами. Пояснив, що не зміг одразу ж звернутись до правоохоронних органів із заявою, оскільки був зайнятий, а коли виникла необхідність вносити черговий платіж ОСОБА_6 за перевезення вантажу одразу ж звернувся із заявою.
Сам же факт того, що дзвінки здійснював ОСОБА_9 не може слугувати безпосереднім доказом провокації на вчинення злочину ОСОБА_6 оскільки зміст розмов між обвинувачуваним та свідком ОСОБА_9 , який був досліджений судом, свідчить про те, що до вчинення злочину підсудного ніхто не схиляв. А не бажання заявника, який надав талони на вручення обвинуваченому в якості не правомірної вигоди, бути потерпілим у справі, є правом останнього, і питання про повернення речових доказів вирішується судом при постановленні вироку.
При цьому в матеріалах справи відсутні дані про те, що працівники правоохоронних органів, не обмежились пасивним розслідуванням виключно з метою встановлення злочину, а впливали на ОСОБА_6 , схиляючи його до вчинення злочину.
Сам же по собі той факт, що свідок ОСОБА_9 неодноразово виступав заявником у справах про вимагання у нього неправомірної вигоди, ще жодним чином не свідчить, що в даному випадку мало місце провокація злочину.
Отже, ця справа не має стосунку до таємних агентів правоохоронних органів, а скоріше має відношення до дій приватної особи, що діє під наглядом правоохоронних органів.
Стосовно посилання сторони захисту на недопустимість доказів, а саме:
1)Визнання всіх доказів недопустимими, оскільки отримані з порушенням правил підслідності, з огляду на те, що слідчий був визначений лише 16.03.2017 та матеріали кримінального провадження не були передані органу досудового розслідування, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини 7 статті 214 КПК України якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.
2)Визнання недопустимими протоколу про результати аудіо-, відео контролю місця (особи) від 17.03.2017 та протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 17.03.2017, з огляду на відсутність зазначення в протоколах ім`я, по-батькові особи, відсутність характеризуючих даних аудіо, відео технічних засобів фіксації та відомостей про додатки до протоколів та їх не передання прокурору з порушенням строку встановленого ч.3 ст. 252 КПК України, а також проведення таких негласних слідчих дій неуповноваженою на те особою, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог статті 41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора. Як встановлено в судовому засіданні таке доручення надавалось прокурором оперативному підрозділу від 01.03.2017 № 04/2/4-311т; від 02.03.2017 № 04/2/2-324, вказані протоколи складені уповноваженою на те особою, старшим оперуповноваженим в ОВС ВКрР ГУНП в Сумській області ОСОБА_25 на виконання доручення заступника начальника відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_26 від 02.03.2017 та його ж постанови від 01.03.2017, наданих в порядку ст.40 КПК України, яким уповноважено відповідний оперативний підрозділ організувати та провести негласні слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді про здійснення аудіо,- відеоконтролю за особою від 01.03.2017 та постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 01.03.2017. Інші особи до проведення аудіо,- відеоконтролю за ОСОБА_6 не залучались, а відповідно і протокол про хід і результати її проведення був складений без участі інших осіб, зокрема ОСОБА_9 .
Водночас не відкриття стороні захисту вказаних доручень під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження є порушенням вимог статті 290 КПК України, проте не може слугувати безпосередньою підставою для визнання всіх доказів отриманих в ході проведення НРСД недопустимими. Крім того, після відкриття цих матеріалів під час судового розгляду, стороні захисту було надано достатньо часу і можливостей для того, щоб висловити свою думку з приводу зазначених доказів. Водночас, самі доручення на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні, що встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а є лише процесуальним документом, що дозволяє перевірити чи в належний спосіб та в межах наданих повноважень діяли оперативні працівники і не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб, а отже їх не відкриття на стадії досудового розслідування та надання їх для ознайомлення в ході судового розгляду не є підставою для визнання доказів отриманих в ході проведення НСРД недопустимими. Крім того, суд зазначає, що процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (клопотання та ухвала слідчого судді Апеляційного суду Сумської області від 01.03.2017 (а.с. 69-72 т.1) та постанова прокурора про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 01.03.2017 (а.с. 67-68 т.1)) були відкриті стороні захисту в порядку статті 290 КПК України та під час ознайомлення з матеріалами справи сторона захисту не демонструвала наміру отримати та ознайомитися з відповідними процесуальними документами (дорученнями) а ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду, проте в судових дебатах посилається як на підставу для визнання результатів НСРД недопустимими доказами.
3)Щодо посилання сторони захисту на недопустимість, як доказу протоколу відбору зразків спеціальної обробки, огляду, виготовлення копій, помітки та вручення предмету неправомірної вигоди від 16.03.2017 з огляду на відсутність в КПК такої негласної слідчої дії та не залучення заявника ОСОБА_9 до конфіденційного співробітництва та участі у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій суд зазначає наступне.
По-перше, у вказаному протоколі чітко визначено призначення вручених ОСОБА_6 талонів на дизельне пальне, а саме для фіксування факту вимагання у заявника неправомірної вигоди страшим державним інспектором Управління Укртрансбезпеки у Сумській області ОСОБА_6 за безперешкодний пропуск вантажів поза контролем за завантаженість транспортних засобів.
По-друге, положеннями ч.3 ст.104 КПК України встановлені обов`язкові вимоги щодо змісту протоколу, в якому обов`язково, серед іншого, має бути зазначено особу, яка проводить дану процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада). Зазначення в ньому доручення (постанови), на підставі якого діє така особа, нормами вказаної статті не передбачено.
Разом з тим, така постанова та доручення, відповідно до положень п.5 ч.2 ст.36 КПК України надається прокурором відповідним оперативним підрозділам, яке як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, надавалось прокурором Шапошником т.в.о начальника ВКрР ГУНП України в Сумській області ОСОБА_27 (а.с.205, т.3).
Крім того, посилання захисту, як на підставу визнання недопустимим доказу вказаного протоколу, не залучення в якості конфіденційного співробітництва заявника ОСОБА_9 та відсутності його заяви про надання добровільної згоди на участь у таких діях не свідчить про порушення органом досудового розслідування приписів статті 87 КПК України, а надання ОСОБА_9 окремо заяви про його залучення до участі в проведенні НСРД несе сугубо формальний характер, оскільки дана особа є заявником у вказаному кримінальному провадженні, а також добровільно приймала участь в їх проведенні, що підтверджується протоколом про результати контролю за вчиненням злочину та протоколом відбору зразків спеціальної обробки, огляду, виготовлення копій, помітки та вручення предмету неправомірної вигоди від 16.03.2017, відповідно до яких ОСОБА_9 було роз`яснено умови його участі в проведенні НСРД, а також наслідки розголошення відомостей, які безпосередньо стосуються суті кримінального провадження та здійснюваних процесуальних дій, який ним підписаний особисто без будь яких заперечень, внаслідок чого на думку суду не було допущено істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України при отриманні цих доказів.
Посилання ж сторони захисту на інші обставини визнання доказів обвинувачення недопустимим, як то порушення державної таємниці при залученні понятих, не зазначення в протоколі огляду речей і документів від 19.04.2017 підстави такого огляду, не своєчасно передання прокурору результатів проведених НСРД на думку суду не є тими обставинами, з якими кримінально-процесуальне законодавство пов`язує визнання таких доказів недопустимими, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведеною, і його дії кваліфікує за ч.1 ст.368 КК України як одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.
Однак враховуючи обставини справи, а також приймаючи позитивні дані про особу обвинуваченого, за попереднім місцем роботи та місцем проживання характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою похилого віку, суд не вбачає з боку ОСОБА_6 високих ризиків вчинення повторних злочинів чи такого високого рівня небезпеки для суспільства, щоб тримати його в умовах ізоляції, а тому вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння нових злочинів є покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією частини першої статті 368 КК України з позбавленням права обіймати посади в органах державної служби з питань безпеки на транспорті, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не обирати.
Судові витрати по справі за проведення судово-хімічної експертизи в розмірі 4456 грн. 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів, суд вирішує за правилами, передбаченими ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 126, 127-130, 368, 370, 373, 374, 392,393, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 368 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права обіймати посади в Державній службі України з безпеки на транспорті, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 4456 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість) гривень 80 копійок в рахунок відшкодування витрат на проведення судових експертиз.
Після набрання вироком законної сили речові докази: флеш-носій, оптичний DVD- диск, 15 талонів на дизельне пальне, змиви з рук ОСОБА_6 , контрольні змиви, зразок спеціальної хімічної речовини необхідно зберігати при матеріалах кримінального провадження. Вилучені під час обшуку мобільний телефон із двома сім-картами, чоловічу куртку та 2890 грн. необхідно повернути підсудному ОСОБА_6 для використання їх за призначенням.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя ОСОБА_1