Справа № 462/4583/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/139/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою представника цивільного позивача Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 342 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.

Цивільний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, 24 червня 2018 року, патруль № 251 Управління патрульної поліції м. Львова ДПП у складі інспекторів роти №2, взводу №1, батальйону №4 - лейтенанта поліції ОСОБА_9 та лейтенанта поліції ОСОБА_10 заступили на патрулювання Залізничного району м. Львова для виконання службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», зокрема обов`язку виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню правопорушення, вживати у межах своєї компетенції заходи для виявлення, припинення правопорушень та їх усунення, вживати заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях та інших публічних місцях. Вказаний патруль виїхав на виклик, який надійшов від чергового Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області на лінію 102 о 01 год. 47 хв., про те, що на вул. Вагонній, 20, у м. Львові, відбувається конфлікт між хлопцем та дівчиною. Прибувши за вказаною адресою близько 02 год. 18 хв., у ході з`ясування обставин конфлікту, громадянин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт з вказаними інспекторами. ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу (поліції), які були у форменому одязі та представились, виражався в їх сторону нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, шарпав їх за формений одяг та не виконував законні вимоги працівника поліції щодо припинення порушення громадського порядку. Під час спроби працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 затримати ОСОБА_7 , котрий не виконував законних вимог працівників поліції із подальшим добровільним прибуттям у приміщення Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, останній вчиняв активну фізичну протидію вказаним працівникам поліції, а саме почав відштовхувати їх, пручався, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого вчинив активний опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову відносно ОСОБА_7 , ухвалений із неповнотою судового розгляду, а саме через недослідження доказів, невчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких має істотне значення, як наслідок, висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що суд залишив без уваги висновок службового розслідування, затверджений 25 вересня 2018 року начальником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_11 , в рамках якого відібрано та досліджено письмові пояснення поліцейських, відносно яких, обвинувачений, під час його затримання, чинив активну фізичну протидію, застосовуючи фізичну силу, після чого вирвався, вибіг на вулицю, почав висловлюватись нецензурною лайкою та наносити ногами удари по службовому автомобілю марки «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_1 , завдавши транспортному засобу механічних пошкоджень - вм`ятину переднього правого крила.

Також акцентує, що суд першої інстанції не взяв до уваги копію рахунку №18/01/03 СПД ОСОБА_12 від 18 січня 2019 року, згідно якого для усунення завданих транспортному засобу марки технічних пошкоджень, необхідно здійснити роботи (витрати) на суму 4 557,00 грн., що є розміром реальних збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому.

Наголошує, що місцевим судом також не було враховано ряд прямих доказів завдання обвинуваченим майнової шкоди цивільному позивачу, а саме: показання обвинуваченого, зафіксовані у протоколі допиту підозрюваного від 25 липня 2018 року; показання свідка ОСОБА_13 , надані під час допиту 29 червня 2018 року; показання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , зафіксовані у протоколах допиту потерпілого від 29 червня 2018 року та у їх рапортах; відеозапис «»; протокол огляду місця події від 24 червня 2018 року; фото-записи технічного пошкодження службового автомобіля марки «Toyota Prius», н.з. НОМЕР_1 .

Вважає, що суд першої інстанції вищенаведених обставин справи не перевірив, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Просить змінити вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2019 року в частині вирішення цивільного позову та задоволити такий, стягнувши з ОСОБА_7 на користь Департаменту патрульної поліції 4 557,00 грн. відшкодування майнової шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Якщо в кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов, то у такому випадку він є обов`язковим предметом судового розгляду.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись КПК України, відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ППВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Кримінальним процесуальним законом передбачені підстави для залишення цивільного позову без розгляду, а саме: у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення (ст. 129 КПК України), у випадку неприбуття у судове засідання цивільного позивача, його представника чи законного представника, крім випадків, коли від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності (ст. 326 КПК України). З будь-яких інших підстав суд не має права залишити позов без розгляду при постановленні обвинувального вироку.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вищезгадані вимоги КПК України та постанов Пленуму Верховного Суду України при постановлені обвинувального вироку в частині вирішення цивільного позову не виконані, а тому рішення суду в частині щодо залишення цивільного позову без розгляду підлягає скасуванню з направленням на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу представника цивільного позивача Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову скасувати, а провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в суд першої інстанції.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4