Справа № 152/714/20
У Х В А Л А
іменем України

06 серпня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/714/20

Провадження №1-кп/152/66/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 20.04.2020 року, клопотання начальника Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кузьминці Барського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 9 класу Руданської СЗОШ І-ІІІ ступенів, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

начальника Шаргородського відділу
Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

зі сторони захисту:

особи, стосовно якої
передбачається застосування
примусових заходів виховного
характеру, ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника
ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,

учасників
судового провадження:

потерпілої ОСОБА_7 ,
представника Служби у справах
дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 ,
представника уповноваженого
підрозділу Шаргородського ВП ОСОБА_9 ,

встановив:

06.07.2020 на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання начальника Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на один рік до неповнолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності.

Підготовче судове засідання призначено, згідно з ухвалою від 07.07.2020 року на 24.07.2020 року, яке проведено та призначено судовий розгляд клопотання.

Судом встановлено, що 20.04.2020 року приблизно о 01 годині 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, перебуваючи в с. Руданське Шаргородського району на вулиці Першотравнева, вирішив покликати на вулицю свого товариша ОСОБА_10 , що проживає в АДРЕСА_2 . Зайшовши на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 постукав у вікно, однак йому ніхто не відчинив. Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_4 побачив мопед «Canuni Glide», що належить ОСОБА_7 , яким вирішив заволодіти з метою використання в особистих цілях всупереч волі власника.

Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи права керувати та володіти означеним транспортним засобом, ОСОБА_4 умисно, таємно, з метою заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу спочатку виштовхав мопед на вулицю, а потім за допомогою кнопки запалювання запустив двигун мопеда та, отримавши змогу ним керувати, сів на мопед, незаконно заволодівши ним, та поїхав на сільський стадіон, де на нього очікував ОСОБА_11 .

Приїхавши на сільський стадіон на мопеді, яким незаконно заволодів, ОСОБА_4 зустрів ОСОБА_11 , на запитання якого повідомив, що мопедом йому дав покататися ОСОБА_10 , і запропонував ОСОБА_11 покататися з ним.

Після того як ОСОБА_11 на пропозицію ОСОБА_4 , котрий був за кермом мопеда, сів на мопед у якості пасажира, вони поїхали кататися по вулицях с. Руданське, де приблизно о 04 годині були зупинені працівниками Шаргородського відділення поліції.

Таким чином, суд вважає доведеним, що неповнолітній ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого ч.1 ст.289 КК України, незаконного заволодіння транспортним засобом.

Неповнолітній ОСОБА_4 визнав себе повністю винуватим у вчиненні суспільно-небезпечного діяння при наведених вище обставинах, щиро покаявся у скоєному. Суду пояснив, що товаришує із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Увечері він домовився зустрітися із ОСОБА_11 на стадіоні в с. Руданське, куди прийшов і побачив там ОСОБА_11 , котрий їздив на велосипеді. Перебуваючи з ОСОБА_11 на стадіоні, він вирішив також покликати свого товариша ОСОБА_10 . Уже в ніч з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року він на велосипеді, яким приїхав на стадіон ОСОБА_11 , поїхав до будинку ОСОБА_10 . Приїхавши, він зайшов на подвір`я, стукав у вікна та кликав ОСОБА_10 , але йому ніхто не відповів. Коли він оглянувся, то на подвір`ї помітив мопед. Цей мопед належить ОСОБА_7 , яка часто приїздила в гості до матері ОСОБА_10 і останній катався вказаним мопедом з дозволу власниці, а також показував, яким способом його можна завести без ключів, а за допомогою кнопки. Так як йому ніхто не відповідав, коли він стукав у вікна, то, зрозумівши, що нікого вдома у ОСОБА_10 немає, вирішив взяти мопед, щоб покататися. Приблизно о 01.30 годині 20.04.2020 року він виштовхав мопед з подвір`я на вулицю, завів двигун за допомогою кнопки і поїхав на стадіон, де його очікував ОСОБА_11 , а велосипед останнього залишив біля будинку ОСОБА_10 . Коли він приїхав на стадіон, то ОСОБА_11 запитав, де його велосипед і чому він приїхав на мопеді, на що він відповів, що залишив велосипед на подвір`ї у ОСОБА_10 , оскільки останній дозволив покататися на мопеді. Після цього він запропонував ОСОБА_11 сісти позаду нього і покататися, на що останній погодився і вони каталися по вулицях села Руданське приблизно до 04 години. Проїжджаючи повз будинок культури в селі Руданське він побачив поліцейський автомобіль, злякався, зупинився і кинув мопед на землю та намагався втекти, але поліцейські його наздогнали. Він усвідомив, що ним вчинено суспільно-небезпечне діяння, розкаюється у вчиненому, негативно оцінює своє діяння та запевняє суд, що ніколи в майбутньому не повториться подібна поведінка. Просить застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , з якою він проживає.

Крім того, вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, при судовому розгляді клопотання про застосування до останнього примусових заходів виховного характеру, підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала, що 19.04.2020 року із с. Слобода-Шаргородська, де проживає, приїхала до своєї знайомої ОСОБА_12 в с. Руданське на власному мопеді, який придбала у 2013 році. Звідти вони зі своїми сім`ями поїхали до родичів у с. Перепільчинці, а мопед вона залишила на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 . По приїзду із с. Перепільчинці в с. Руданське приблизно о 01.40 годині 20.04.2020 року вона виявила відсутність мопеда на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_12 . Вона та її чоловік, а також ОСОБА_12 із сином останньої ОСОБА_10 почали шукати мопед по вулицях села. Також вона чула звук мопеда по селі, але не знала, чи то її мопед. Так як приблизно годину вона не змогла знайти мопед, то зателефонувала у поліцію. Приблизно о 04 годині ранку приїхали поліцейські, яким вона розповіла про те, який у неї мопед, його марка та модель. Через деякий час поліцейський зателефонував їй і попросив підійти до школи в с. Руданське, повідомив, що знайшовся мопед. Коли вона прийшла на місце, то дійсно упізнала свій мопед, біля якого були ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , котрі, як виявилося, каталися ним по селу. Мопед їй повернуто, будь-яких претензій до ОСОБА_4 вона не має, не заперечує щодо застосування до ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд матері;

- показаннями законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому розгляді про те, що вона має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , котрий навчався у Руданській СЗШ І-ІІІ ступенів і закінчив 9 класів школи. Син проживає з нею, її матір`ю та іншими її дітьми двома доньками та сином, одна із яких неповнолітня. Її син ОСОБА_4 навчається посередньо, але завжди виконує вказівки вчителів. Вдома син спокійний, завжди допомагає по господарству. Свій відпочинок і дозвілля син проводить за заняттями спортом, інколи грає ігри на мобільному телефоні. Коли вона повертається з роботи, то син завжди вдома, вони мають час для спілкування. Інколи син просить у неї дозволу прийти додому пізніше 21 години, оскільки з хлопцями займається футболом на стадіоні, але завжди попереджає про те, де він знаходиться. Про подію, що мала місце в ніч з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року вона дізналася від поліцейських, які привезли сина додому під ранок. Тоді ж вона дізналася, що син незаконно заволодів мопедом ОСОБА_7 і катався із своїм товаришем ОСОБА_11 по селу. Що син вночі пішов з дому, вона не знала, так як він був удома, коли ввечері 19.04.2020 року всі пішли відпочивати у свої кімнати. Раніше вона ніколи не помічала і ні від кого не чула, щоб її син вчиняв будь-які правопорушення. Щодо свого сина, то вона може пояснити, що він слухняний, доброзичливий, працелюбний, не має шкідливих звичок, вона дбає про нього та має позитивний виховний вплив. До кримінальної відповідальності вона не притягувалася, батьківських прав не позбавлена, у змозі забезпечити нагляд за сином і постійний контроль за його поведінкою та не допустити вчинення ним в майбутньому суспільно-небезпечних діянь. Батько дитини проживає окремо від них, не приймає участі в вихованні та утриманні сина, але вона має достатній виховний вплив на сина, щоб забезпечити його законослухняну поведінку. Просить задовольнити клопотання прокурора і застосувати до сина примусові заходи виховного характеру та передати ОСОБА_4 під її нагляд, оскільки вона згодна на передачу сина під нагляд;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що є начальником СРПП Шаргородського ВП і в ніч з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року перебував на чергуванні. Поступило повідомлення від потерпілої ОСОБА_7 про те, що хтось викрав її мопед, тому група у складі його, слідчого та ще двох поліцейських на службовому автомобілі виїхала в с. Руданське. Потерпіла ОСОБА_7 повідомила про те, що мопед залишила на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_12 і поїхала зі своєю сім`єю та сім`єю останньої у гості, а коли повернулася, то мопеда на місці не виявилося. Власними зусиллями потерпіла не знайшла мопед, тому звернулася у поліцію. Дізнавшись, якої марки та моделі мопед, група поліцейських поїхала в напрямку до центру села Руданське. За 150 метрів від сільського стадіону на вулиці він побачив світло фар транспортного засобу, тому вийшов і намагався зупинити його, це виявився мопед. Водій мопеда, побачивши поліцейських, зупинився, а потім кинув мопед на землю і він та пасажир почали втікати, але були затримані. ОСОБА_4 після затримання повідомив, що взяв мопед на подвір`ї домоволодіння свого друга ОСОБА_10 , хотів покататися. Пасажиром був неповнолітній ОСОБА_11 . Встановивши особу неповнолітнього, він відвіз його додому та передав матері ОСОБА_6 , якій також повідомив, що ОСОБА_4 викрав мопед ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що є батьком-вихователем дитячого будинку сімейного типу. ОСОБА_11 є його прийомним сином. ОСОБА_11 дружить із ОСОБА_4 , вони часто разом катаються на велосипеді. 19.04.2020 року ОСОБА_11 поїхав кататися велосипедом на сільський стадіон та обіцяв повернутися до 21 години. Коли ОСОБА_11 не повернувся до вказаної години, чого раніше ніколи не було, то він був стурбований і почав разом із членами своєї сім`ї розшукувати останнього. Так вони шукали його, починаючи з 22.30 години і не знайшли. Він вже мав намір телефонувати у поліцію про зникнення дитини, коли йому приблизно о 04 годині зателефонувала ОСОБА_15 та повідомила, що ОСОБА_11 катався із ОСОБА_4 на її мопеді, який останній викрав. Коли він прибув до місця, на яке вказала ОСОБА_7 , то побачив поліцейських, потерпілу, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Син був переляканий, тому розмовляв з ним тільки наступного дня і ОСОБА_11 повідомив, що коли він знаходився на стадіоні, то ОСОБА_4 забрав його велосипед і поїхав за ОСОБА_10 , а приїхав вже на мопеді і запропонував покататися з дозволу ОСОБА_10 , на що той погодився і вони каталися по селу;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що товаришував із ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , часто займався з останніми спортом на стадіоні в с. Руданське. Ввечері 19.04.2020 року він приїхав велосипедом на стадіон, де зустрів ОСОБА_4 і вони каталися по стадіону. Потім ОСОБА_4 попросив у нього велосипед, щоб поїхати за ОСОБА_10 , на що він погодився. Через деякий час ОСОБА_4 приїхав на мопеді та повідомив, що ОСОБА_10 дозволив йому покататися, а велосипед він залишив на подвір`ї в останнього. ОСОБА_4 запропонував покататися, на що він погодився і сів на сидіння пасажира та вони каталися приблизно 1,5-2 години по вулицях села Руданське. Коли проїздили попри приміщення будинку культури, то ОСОБА_4 зупинився і він побачив поліцейських. ОСОБА_4 кинув мопед і намагався втекти, але поліцейські його затримали;

- показаннями представника Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 , яка висловила думку про те, що неповнолітній ОСОБА_4 на обліку в Службі не перебував, поставлений на облік після вчинення правопорушення. Даних про те, що він проживає у неблагополучній сім`ї немає, а, навпаки, при обстеженні матеріально-побутових умов проживання сім`ї було встановлено, що матір приділяє належну увагу утриманню та вихованню сина, дитина забезпечена всім необхідним, сім`я, в якій виховується ОСОБА_4 , є благополучною. Вважає, що матір ОСОБА_4 ОСОБА_6 має достатній виховний вплив на сина, тому можливо застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері на строк один рік. Відтак, підтримує клопотання прокурора;

- показаннями представника сектору превенції Шаргородського ВП ОСОБА_9 , який висловив думку про те, що клопотання прокурора вважає обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, оскільки захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері є ефективним;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 20.04.2020 року повідомлення ОСОБА_7 про викрадення у неї мопеда (а.с.87);

- рапортом чергового Шаргородського ВП від 20.04.2020 року про надходження повідомлення від ОСОБА_7 про викрадення мопеда (а.с.88);

- довідкою-рахунком про придбання ОСОБА_7 мопеда «Canuni Glide» (а.с.90);

- протоколом огляду місця події від 20.04.2020 року, з якого вбачається, що місцем події є територія біля паркану школи в с. Руданське, де на стежці ОСОБА_4 кинув мопед «Canuni Glide» (а.с.91), з фототаблицею (а.с.92-93);

- постановою від 20.04.2020 року про визнання речовим доказом мопеда «Canuni Glide», передачі його на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (а.с.94);

- розпискою ОСОБА_7 про отримання на відповідальне зберігання належного їй мопеда «Canuni Glide» (а.с.95);

- заявою ОСОБА_12 про надання дозволу на огляд подвір`я домоволодіння в АДРЕСА_2 (а.с.96);

- протоколом огляду місця події від 20.04.2020 року подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , де біля стіни хліва виявлено велосипед чорного кольору (а.с.97), з фототаблицею (а.с.98-99);

- постановою від 20.04.2020 року про визнання речовим доказом велосипеда чорного кольору (а.с.100);

- розпискою ОСОБА_14 про отримання на відповідальне зберігання велосипеда чорного кольору, належного його неповнолітньому синові ОСОБА_11 (а.с.101).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, його матір`ю зазначено ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_16 (а.с.102).

22.04.2020 року ОСОБА_6 залучена в якості законного представника ОСОБА_4 , що вбачається із постанови слідчого (а.с.103).

З довідки-характеристики ОСОБА_6 , виданої виконкомом Руданської сільської ради від 02.07.2020 року, з якої вбачається, що остання характеризується позитивно, ніяких компрометуючих матеріалів щодо неї сільська рада не має (а.с.113).

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 просить задовольнити клопотання та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 на строк один рік за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, який вважає доцільним та ефективним.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора ОСОБА_3

ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора ОСОБА_3 .

Представники Служби у справах дітей Шаргородського РДА ОСОБА_8 та сектору превенції Шаргородського ВП ОСОБА_9 висловили думку про доцільність застосування щодо ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, так як вважають його застосування доцільним та ефективним.

Вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 , яка підтримала клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 на строк один рік за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , захисника неповнолітнього адвоката ОСОБА_5 , представника служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 , представника сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , котрі підтримали клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.

Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру докази переконують суд, що неповнолітній ОСОБА_4 20.04.2020 року приблизно о 01.30 годині вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України, зокрема незаконного заволодіння транспортним засобом, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.289 КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Неповнолітній ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння після досягнення одинадцятирічного віку, не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.1 ст.289 КК України, що вбачається із свідоцтва про його народження (а.с.102).

Відповідно до вимог ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Статтею 498 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.

Так, ч.2 ст.105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відтак, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», суд повинен з`ясувати: 1) дані про особу неповнолітнього вік (число, місяць, рік народження, які мають бути підтверджені долученими до справи копіями свідоцтва чи актового запису про народження), інші біографічні дані; вікові і психологічні особливості (темперамент, рівень загального розвитку, інтереси, ціннісні орієнтації та ін.); стан здоров`я; соціальну (суспільну) характеристику (взаємовідносини в сім`ї та колективі, ставлення до праці, навчання, участь у суспільному житті тощо); 2) ставлення неповнолітнього до наслідків діяння, яке він учинив; 3) дані про батьків неповнолітнього (наявність у них судимостей, позбавлення їх батьківських прав, їхній спосіб життя, здатність забезпечити виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою); 4) обставини, що негативно впливали на виховання неповнолітнього; 5) наявність дорослих підбурювачів та інших осіб, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність.

З показань під час судового розгляду законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_6 , представників Служби у справах дітей та сектору превенції Шаргородського ВП, а також з досліджених документів, здобутих під час досудового розслідування і приєднаних до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_4 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння навчався в дев`ятому класі Руданської СЗШ І-ІІІ ступенів, що підтверджується також відповідною довідкою-характеристикою зі школи (а.с.105). За місцем навчання у означеній школі неповнолітній характеризується позитивно, товариський, веселий, виконує правила поведінки в школі, але навчається не в повну міру своїх сил, не завжди сумлінно навчається. Дитина потребує більшої уваги з боку матері.

Також, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю, братом та сестрами, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.104, 106), на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра Шаргородської ЦРЛ не знаходиться (а.с.108), до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.107).

Як встановлено судом, матір ОСОБА_4 ОСОБА_6 належним чином піклується про сина, сім`я є благополучною, що підтверджується поясненнями представника Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 , яка проводила обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини.

Судом встановлено, що матір неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання в с. Руданське (а.с.113), до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.117), батьківських прав не позбавлена, займається вихованням та утриманням сина, має на нього позитивний виховний вплив, син не вийшов з-під її контролю і піддається виховному впливу.

Виходячи із досліджених в судовому розгляді доказів та показань учасників судового провадження, суд вважає, що обставиною, яка негативно впливає на виховання неповнолітнього ОСОБА_4 є недостатній контроль за його дозвіллям з боку матері ОСОБА_6 .

Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує думки прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , представника Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 , представника сектору превенції Шаргородського ВП ОСОБА_9 , а також особу неповнолітнього, ставлення до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, ставлення до навчання, стан здоров`я, умови життя, виховання, дані про сім`ю, обставини, що негативно впливають на неповнолітнього, ступінь здатності матері неповнолітнього ОСОБА_6 забезпечити виховний вплив на сина.

Прокурор ОСОБА_3 , яка входить у групу прокурорів ювенальної юстиції (а.с.37), просить застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, тобто передача під нагляд матері, з чим погодилися учасники судового розгляду даного клопотання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків (п.3 ч.2 с.105 КК) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, що позбавлені батьківських прав, а також батьків, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст.97, 105 КК України, оскільки він не вийшов з-під контролю останньої, навчається, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні матір`ю контролю за його поведінкою, а матір згодна на застосування щодо її сина примусового заходу виховного характеру і передачу ОСОБА_4 їй під нагляд.

У зв`язку із наведеним суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 інших видів примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України, зокрема, які б обмежували дозвілля чи поведінку неповнолітнього, містили особливі вимоги щодо нього чи направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків.

Застосування примусового заходу виховного характеру у виді застереження до ОСОБА_4 при обставинах, що встановлені при розгляді клопотання, суд вважає, було б неефективним.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України та роз`яснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», тривалість заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає, з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього… Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини справи, суд вважає, що до ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 слід застосувати тривалістю в один рік з метою ефективності його наслідків, оскільки він, на переконання суду, є достатнім для виправлення неповнолітнього.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», з метою здійснення контролю за виконанням рішення про застосування примусового заходу виховного характеру суд своєчасно інформує про це рішення уповноважених осіб служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах неповнолітніх.

Керуючись ст.ст.498-501 КПК України, ч.2 ст.97, п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд

ухвалив:

Клопотання начальника Шаргородського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 задовольнити.

Передати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кузьминці Барського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 9 класу Руданської СЗОШ І-ІІІ ступенів, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки с. Кузьминці Барського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 .

Встановити тривалість примусового заходу виховного характеру, застосованого 06.08.2020 року Шаргородським районним судом Вінницької області щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кузьминці Барського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 9 класу Руданської СЗОШ І-ІІІ ступенів, не одруженого, непрацюючого, який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, під нагляд матері ОСОБА_6 протягом одного року, починаючи з часу винесення ухвали Шаргородським районним судом від 06.08.2020 року.

Копію ухвали надіслати Службі в справах дітей Шаргородського РДА та сектору превенції Шаргородського ВП за місцем проживання ОСОБА_4 для здійснення контролю за виконанням ухвали про застосування до нього примусового заходу виховного характеру.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: