Номер провадження: 11-кп/813/526/20
Номер справи місцевого суду: 500/6886/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

за участі прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ,

потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_14 на вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 17.05.2018 року в межах кримінального провадження №0000182 від 05.04.2014 р. відносно:
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосільське Ренійського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, із неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.02.1994 р. Ренійським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 117, ст. 44 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі;
- 10.10.2000 р. Ренійським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 86, ст. 44 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі постанови Ізмаїльського райсуду Одеської області дії перекваліфіковані на ч. 2 ст. 187 КК України, звільненого 10.06.2002 р. у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- 19.09.2007 р. Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.;
- 03.11.2008 р. Київським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 2, 3 ст. 358, ст. 70 КК України до 5 років та 4 місяців позбавлення волі, постановою Вольнянського райсуду Запорізької області від 25.04.2013 р. звільнений 03.05.2013 р. на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 місяць та 18 днів;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187 КК України;
ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Манта Кагульського району респ. Молдова, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України;
ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_12 виправдано за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України та за ч. 4 ст. 187 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні зазначених злочинів.
ОСОБА_11 виправдано за ч. 4 ст. 187 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні зазначеного злочину.
ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна.
ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна.
Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислено з 05.08.2014 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 обчислено з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
ОСОБА_12 негайно звільнено з-під варти в залі суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з 05.08.2014 р. до 18.05.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_13 строк попереднього ув`язнення з 25.07.2014 р. до 07.02.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 залишено без розгляду.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_23 задоволені частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 : на користь ОСОБА_19 матеріальну шкоду у розмірі 6768 грн., 6000 грн. за надання правової допомоги та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 по 20 000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 солідарно на користь держави судові витрати на залучення судових експертів у розмірі 1670,76 грн.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 визнані винуватими у тому, що вони та двоє невстановлених осіб, за обставин установлених судом 1-ої інстанції та детально викладених у вироку, 17.07.2014 р. приблизно о 01 год., умисно, із корисливих мотивів, з метою вчинення розбійного нападу та заволодіння майном потерпілих ОСОБА_24 , діючи в групі та доповнюючи своїми діями один одного, розподілили між собою ролі та спланували загальний план дій.
Виконуючи кожний свою роль, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, вдягнувши на обличчя маски та озброївшись металевими фомками, вони проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_4 .
ОСОБА_13 , згідно з розробленим ними планом, залишився у дворі будинку потерпілих для спостереження за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_11 та двоє інших осіб, шляхом зламу металопластикового вікна, проникли у будинок потерпілих, в якому на той час відпочивали: батько ОСОБА_19 , мати ОСОБА_17 , неповнолітні діти ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_23 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а також бабуся ОСОБА_25 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
Знаходячись у будинку потерпілих, ОСОБА_11 та двоє інших осіб із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих та погрозою застосування такого насильства, руками, ногами та металевими фомками почали наносити множинні удари потерпілому ОСОБА_19 по різним частинам тіла, звалили його на підлогу та почали вимагати в нього гроші та інші цінності, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої бокової поверхні шиї, а також забитої рани стегна і гомілки лівої ноги із виходом в рубцювання, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.
У той час, коли двоє інших осіб утримували ОСОБА_19 на підлозі, ОСОБА_11 шукав у будинку гроші та інші матеріальні цінності. Зайшовши до кімнати ОСОБА_25 він, погрожуючи застосуванням насильства, скинув її з ліжка та вимагав гроші.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами родини ОСОБА_24 , ОСОБА_11 кинув у ОСОБА_18 , який прийшов на допомогу своєму батькові, металеву фомку, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді рани нижньої третини правого передпліччя, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.
Захищаючи своє життя та життя й майно своєї родини, ОСОБА_18 з рушниці ІЖ-18, 16 калібру, серії НОМЕР_1 , яка знаходилася у них в будинку, здійснив декілька пострілів у бік злочинців, чим змусив їх втекти, внаслідок чого ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та інші особи не змогли довести свій злочинний намір на заволодіння майном потерпілих.

Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, а саме у тому, що ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та невстановлені особи, почали приготування до злочину та з цією метою вони залучили до вчинення вказаного злочину ОСОБА_12 , який повинен був надати їм інформацію про сім`ю ОСОБА_24 та показати їх місце проживання. Відповідно до розподілених ролей та плану спільних дій, ОСОБА_12 умисно, з корисливих мотивів, будучи обізнаним про те, де мешкає сім`я ОСОБА_24 , поїхав на своєму автомобілі БМВ в с. Утконосівка Ізмаїльського району, а інші учасники злочину на іншому автомобілі марки ВАЗ поїхали за ним. Виконуючи свою роль, ОСОБА_12 під`їхав до будинку АДРЕСА_4 , де проживає сім`я ОСОБА_24 , зупинився та увімкнув аварійну сигналізацію свого автомобілю, тим самим подавши знак іншим учасникам злочину про місце розташування будинку сім`ї ОСОБА_24 , після чого з місця злочину поїхав.
Окрім того, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються також у тому, що у березні 2014 року, за попередньою змовою із невстановленою особою, не маючи постійного заробітку, відчуваючи матеріальні труднощі протягом тривалого часу, вирішили вчинити розбійний напад на когось з мешканців смт. Ширяєве Ширяєвського району Одеської області з метою заволодіння грошовими коштами та золотими виробами.
Об`єктом нападу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа обрали сім`ю ОСОБА_26 , яка проживає в АДРЕСА_5 , а саме ОСОБА_22 , яка працює головним бухгалтером Ширяєвської районної ради та її матір ОСОБА_20 , яка є приватним підприємцем та здійснює реалізацію ковбасних виробів на ринку «Нефтяник» у м. Одесі.
З метою приготування до злочину, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа за декілька днів до вчинення злочину почали стежити за потерпілими, вивчаючи їх графік роботи, маршрут пересування та години відвідування їх знайомими та родичами, знайшли водія, який повинен був відвести їх на вказану адресу, а також підготували маски з прорізями для очей та зброю.
Згодом, 05.04.2014 р. приблизно о 02 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа з метою вчинення розбійного нападу та заволодіння чужим майном, вдягнувши маски на обличчя та озброївшись металевими фомками та пістолетом, проникли до будинку АДРЕСА_5 та почали наносити множинні удари потерпілій ОСОБА_20 , яка у той час відпочивала та її доньці ОСОБА_22 , після чого липкою стрічкою замотали їм руки, ноги та заклеїли рот, щоб вони не могли чинити опір та викликати допомогу. Зазначеними діями потерпілій ОСОБА_20 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани волосистої частини голови в тім`яній області розмірами 1,0 на 4,0 см.; садна верхньої та нижньої губи; рвані рани слизової оболонки верхньої та нижньої губи; обширної гематоми внутрішньої поверхні м`яких тканин лівого передпліччя з переходом на нижню третину м`яких тканин правої плечової кістки; садна 1,0 на 3,0 см. на рівні обох зап`ясть; синюшність припухлість 4,0 на 6,0 см. м`яких тканин середньої третини лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілій ОСОБА_22 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді припухлості, синюшності щоки біля лівого крила носа 2,0 на 3,0 см., синюшність, припухлість округлої форми середньої третини м`яких тканин лівої плечової кістки та синюшність, припухлість в області правої нирки 2,0 на 4,0 см., які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після цього ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа, приставляючи до голів потерпілих пістолет, почали вимагати в них гроші, інші матеріальні цінності та стали оглядати всі кімнати з метою їх пошуку.
В результаті розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_26 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа відкрито заволоділи наступним майном потерпілої ОСОБА_20 : золоті вироби: тонкий золотий ланцюжок вагою 4 г., товстий золотий ланцюжок вагою 7 г., золотий кулон вагою 3 г., золотий хрестик вагою 2 г., обручка вагою 7 г., обручка вагою 4 г., обручка з ярликом вагою 6 г., обручка вагою 3 г., чоловічий перстень вагою 7 г., каблучка з червоним камінням вагою 5 г., каблучка з синів камінням вагою 5 г., каблучка з розовим камінням вагою 3 г., каблучка вагою 4 г., коронки від зубів вагою 12 г., загальною вагою всіх золотих виробів 72 г. вартістю 550 грн. за один грам золота загальною вартістю 39600 грн.; грошові кошти на суму 35000 доларів США, які відповідно до курсу гривні на 05.04.2014 р. згідно довідки ПАТ «Імексбанк» складають 1122,32 грн. за 100 доларів США, на загальну суму 392 812 грн.; грошові кошти на суму 68 000 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 500 412 грн.
Окрім того, обвинувачені заволоділи наступним майном потерпілої ОСОБА_22 : золоті вироби: золоті сережки вагою 6,3 г., каблучка з перлиною вагою 4,4 г., сережки з перлиною вагою 2,7 г., кулон у вигляді літери «В» вагою 1,2 г., каблучка вагою 3,4 г., ланцюжок вагою 3 г., підвіска у вигляді хрестика вагою 1,5 г., ланцюжок вагою 5 г., підвіска у вигляді хрестика вагою 3 г., загальною вагою всіх золотих виробів 30,5 г. вартістю 550 грн. за один грам золота на суму 16775 грн.; грошові кошти на суму 2000 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 18 775 грн.
Також, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_21 , які знаходилися у будинку її матері ОСОБА_20 , у сумі 10000 доларів США, які відповідно до курсу гривні на 05.04.2014 р. складали 1122,32 грн. за 100 доларів США, на загальну суму 112 232 грн., а також 10000 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 122 232 грн.
Таким чином, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановлена особа заволоділи грошовими коштами сім`ї ОСОБА_26 на загальну суму 641419 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Зазначені дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 187 КК України.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської обл. ОСОБА_10 зазначив, що не оспорює вирок суду 1-ої інстанції в частині засудження ОСОБА_13 , проте вважає вирок суду незаконним в частині виправдання ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України та за ч. 4 ст. 187 КК України з таких підстав:
- приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_12 , суд 1-ої інстанції безпідставно зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що він вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими особами на вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_24 , зокрема, суд безпідставно не прийняв до уваги показання потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_19 про те, що саме ОСОБА_12 напередодні вчинення злочину заходив до них, цікавився їх справами та повідомив злочинців про розташування кімнат у їх будинку; з інформації операторів мобільного зв`язку видно, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відбувалися телефонні з`єднання за 10 днів до злочину, напередодні нього та після вчинення злочину, хоча обвинувачені заперечували цей факт;
- виправдовуючи ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК України, суд 1-ої інстанції безпідставно зазначив у вироку, що їх вина у вчиненні розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_26 у смт. Ширяєве Одеської області не доведена, при цьому, суд не врахував, що потерпіла ОСОБА_20 впевнено впізнала ОСОБА_11 як особу, яка здійснила напад на неї та доньку, адже вона зірвала з нього маску та запам`ятала його обличчя; протокол пред`явлення особи для впізнання суд безпідставно визнав недопустимим доказом через зауваження захисника про те, що до впізнання учасники слідчої дії бачили один одного та спілкувались, хоча потерпіла категорично заперечувала цю обставину; суд безпідставно не прийняв до уваги протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_27 , який за участі захисника показав маршрут слідування до смт. Ширяєве Одеської області, зокрема до будинку потерпілих ОСОБА_26 , куди він відвозив ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , пославшись на показання свідка про те, що зазначена слідча дія проведена під тиском працівників міліції, проте, ані ОСОБА_27 , ані захисник у протоколі слідчої дії не навели жодних зауважень чи заперечень, а свої показання свідок змінив у судовому засіданні.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить частково скасувати вирок суду 1-ої інстанції відносно ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ухвалити новий вирок, яким:
- ОСОБА_11 визнати винуватим та призначити покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити йому покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
- ОСОБА_12 визнати винуватим та призначити йому покарання: за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В решті вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 зазначив, що не погоджується з вироком суду в частині кваліфікації його дій та призначеного покарання з таких підстав:
- висновок суду про наявність попередньої змови між ним, ОСОБА_11 та іншими особами на вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_24 не відповідає дійсності, адже не підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення, оскільки йому сказали, що в будинку нікого немає і йшлося про крадіжку грошових коштів, зазначені обставини підтвердив суду ОСОБА_11 ;
- висновок суду про те, що він та співучасники використовували маски також не відповідає дійсності;
- суд надав неправильну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_17 , адже було темно і вона не могла бачити його обличчя на відстані, до того ж, біля вікна не були виявлені сліди крові, а на вікні не виявлені його відбитки пальців; потерпіла є зацікавленою особою, адже її син спричинив йому поранення з рушниці через вікно, хоча він ніякої небезпеки для них не створював;
- суд не зазначив у вироку, які конкретні дії він вчиняв, а з урахуванням того, що він не знав про знаходження людей у будинку та можливість застосування до них насильства, дії співучасників необхідно розглядати як ексцес виконавців; враховуючи те, що його умисел не охоплювався застосуванням насильства, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України;
- призначене судом покарання не відповідає його особі, адже суд не врахував того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнає свою вину і сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, а його дружина вагітна, що підтверджується відповідною довідкою.
Посилаючись на зазначені доводи, обвинувачений ОСОБА_13 просить змінити вирок суду, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання відповідно до санкції зазначеної норми кримінального закону у межах відбутого ним покарання, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 в інтересах підзахисного ОСОБА_13 зазначив, що вирок суду 1-ої інстанції не відповідає вимогам закону з таких підстав:
- висновок суду про правильність кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 187 КК України суперечить дослідженим у суді доказам, адже його підзахисний та ОСОБА_11 жодного разу не визнавали наявність попередньої змови на розбійний напад, стверджуючи, що мали умисел на вчинення крадіжки;
- висновок суду про те, що ОСОБА_13 було відомо, що відбувається у будинку, є припущенням, адже матеріали справи переконливо свідчать про те, що наявність у будинку потерпілих було несподіваним для осіб, які проникли у житло, при цьому, суд не встановив, чи було застосовано насильство до потерпілих для заволодіння майном, чи задля того, щоб втекти від потерпілих;
- призначене його підзахисному покарання є надто суворим через невідповідність тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, адже суд не врахував, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні вагітну дружину, фактично визнав свою провину та щиро кається.
За таких обставин, захисник ОСОБА_15 просить змінити вирок суду, перекваліфікувати дії ОСОБА_13 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією зазначеної статті та визнати покарання відбутим під час попереднього ув`язнення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що вирок суду 1-ої інстанції підлягає зміні з таких підстав:
- висновки суду, наведені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони мали умисел на вчинення крадіжки з будинку, у якому нікого не мало бути, потерпілі виявилися вдома та почали стріляти у них з рушниці, внаслідок чого він отримав поранення;
- призначене йому покарання він вважає таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, адже суд не врахував, що протягом досудового розслідування він не перешкоджав встановленню істини у справі, щиро кається та усвідомлює суспільну небезпеку своїх дій, позитивно характеризується та страждає на ряд хронічних захворювань;
- суд не врахував також, що досудове розслідування проведено однобічно та не об`єктивно.
Посилаючись на такі доводи, обвинувачений ОСОБА_11 просить змінити вирок суду, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання в межах санкції зазначеної норми кримінального закону, обмежившись відбутим ним покаранням, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 зазначила, що не погоджується з вироком суду 1-ої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_11 та призначення покарання з огляду на таке:
- на її думку, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, адже не підтверджені відповідними доказами, зокрема, не доведена наявність у обвинувачених умислу на вчинення розбійного нападу, а дії одного чи двох співучасників, спрямованих на застосування насильства до потерпілих, необхідно було розглядати як ексцес виконавців, оскільки їх дії не охоплювалися умислом ОСОБА_11 ;
- покарання, призначене судом її підзахисному, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, адже суд не врахував, що ОСОБА_11 протягом досудового розслідування та судового розгляду сприяв встановленню істини у справі;
- суд не врахував сімейний стан підзахисного, зокрема те, що його мати померла під час його знаходження під вартою, а він сам та батько страждають на ряд тяжких хронічних захворювань.
За таких обставин, захисник ОСОБА_14 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_11 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання в межах санкції зазначеної норми кримінального закону, обмежившись відбутим ним покаранням, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Позиції інших учасників провадження.
В письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 зазначив, що відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд 1-ої інстанції перевірив та належним чином оцінив докази винуватості ОСОБА_12 , на які посилається сторона обвинувачення, з точки зору їх допустимості, належності, достовірності й достатності та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони не доводять поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_12 інкримінованих йому злочинів.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_16 просить вирок суду в частині виправдання ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які підтримали доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення та заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, повторно, частково дослідивши докази у кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_12 винним себе у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 , а також розбійного нападу в смт. Ширяєве не визнав та пояснив, що ОСОБА_11 бачив на святі в с. Утконосівка, а ОСОБА_13 знає, потерпілі ОСОБА_24 являються його родичами та він знає, де вони проживають; в ніч на 17.07.2014 р. знаходився вдома в с. Утконосівка, в 3 год. ночі йому зателефонували та повідомили, що трапилась «ситуація»; його автомобіль зламався, він не супроводжував автомобіль в с. Утконосівка, співробітники поліції його допитували та катували; в смт. Ширяєве ніколи не їздив та не вчиняв розбійного нападу, в ніч на 05.04.2014 р. знаходився вдома.
Обвинувачений ОСОБА_11 , в ході розгляду провадження в суді 1-ої інстанції не визнав себе винним у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 та пояснив, що з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 бачились, мають спільних знайомих, того вечора він зустрів свого знайомого ОСОБА_28 , який заборгував йому грошові кошти, та вони разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_28 та незнайомим йому чоловіком поїхали до с. Утконосівка Одеської області; загалом їх було четверо, у ОСОБА_28 в руках була монтування, ОСОБА_13 наказали стояти біля хвіртки, а він, ОСОБА_11 , стояв біля хвіртки, яка виходить в город; в будинок потерпілих він не проникав та не бачив, як інші проникли в будинок; через 2-3 хв. почув постріли в будинку, побачив, що ОСОБА_13 та ще двоє тікають; отримав поранення, знаходячись в городі, перестрибнувши через сітку, пробіг кілька кварталів та опинився в Болградській лікарні; того дня він не бачив ОСОБА_12 , ніхто їх не супроводжував до с. Утконосівка та у дворі потерпілих автомобіля вони не бачили; в с. Утконосівка ОСОБА_12 не приймав ніякої участі.
Обвинувачений ОСОБА_13 в ході розгляду провадження в суді 1-ої інстанції винним себе визнав частково та пояснив, що 16.07.2014 р. приблизно о 22 год. в м. Ізмаїлі зустрів ОСОБА_11 та двох чоловіків, які запропонували поїхати в с. Утконосівка до однієї жінки та викрасти грошові кошти; вони були одягнуті в спортивні костюми, без шапок, до с. Утконосівка їхали без зупинок; ОСОБА_12 не приймав участі в переговорах щодо поїздки в с. Утконосівка; приїхавши на місце, зайшли у двір, а йому сказали стояти біля хвіртки; інші пішли в сторону городу, де ОСОБА_11 і залишився; він не бачив, щоб вони одягали шапки, у ОСОБА_29 в руках були дві монтировки, а у інших учасників він нічого не бачив; через 5-7 хв. він почув постріл та, не встигши підбігти до вікна будинку, йому вистрілили в ноги і він впав, після чого поповз через город на іншу вулицю, пішов в інший двір просити про допомогу, але його вигнали; дійшовши до кошари, він попросив допомоги у незнайомого чоловіка; він не бачив хто стріляв, в будинок не заходив, потерпілої не бачив, не стояв біля вікна та не закривав його і не бачив куди побігли інші учасники; як добрався додому він не пам`ятає, але розповів про те що сталося батькові, який зателефонував дяді, а той викликав поліцію, які його забрали, допитали та відвезли в лікарню; він нічим не заволодів, стосовно інших учасників йому не відомо; визнає крадіжку, оскільки йому сказали, що у будинку нікого не буде, він кається та шкодує про вчинене.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї провини у вчиненні розбійного нападу, суд 1-ої інстанції, мотивуючи доведеність вини обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 на АДРЕСА_4 , тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, послався у вироку на наступні докази:
- показання потерпілого ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив, що 16.07.2014 р., дочекавшись сина, який приїхав з м. Києва, вони лягли відпочивати, а син пішов купатися; через одну-дві години він почув дзвін вікон, проте подумав, що то син розбив дзеркало та вийшов у коридор, який був освітлений; в коридорі зустрів двох людей, а третій йшов за ними, вони були в масках та спортивних костюмах і одразу почали бити його по обличчю, вимагаючи грошей; той, хто йшов позаду, вдарив його монтировкою по нозі, він впав, але потягнув за собою двох незнайомих та відкинув їх ногами; вони били його монтировками, тому він почав звати сина, відбиваючись ногами, кричав; дружина встигла закритися у кімнаті, дитина плакала; нападники його скрутили, та щось приставили до шиї; у цей момент він помітив, що син стоїть із зброєю та крикнув йому молдавською мовою стріляти, але один з нападників зрозумів його і направився у бік сина, який вистрілив в нього, від чого нападника відкинуло назад; підвівшись, цей чоловік зайшов у кімнату матері і почав її бити, а потім вибіг, а син ще раз вистрелив в нього; він закричав хриплим голосом, а двоє інших почали тікати, а третій втік через арку; біля вікна кімнати, де були дружина із донькою, стояла особа в капюшоні, тому він крикнув синові, аби той виніс рушницю; він забрав у сина рушницю, але побачивши, що у нього стікає кров, віддав рушницю синові, а той вистрілив через двері у напрямку огорожі; людина, в яку стріляв син, спіткнулася та втекла в бік городу; на 3-4 день перебування в лікарні, працівники поліції повідомили про те, що особа, яка його поранила та в яку стріляв син, це ОСОБА_11 ; всього було три постріли, два з яких було в ОСОБА_11 ; він вважає, що ОСОБА_11 був в бронежилеті, адже від першого пострілу його відштовхнуло назад; напад тривав 3-4 хвилини, але нападники нічого не встигли взяти;
- показання потерпілої ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що 16.07.2014 р. приблизно о 01 год. вона почула крик через те, що в коридорі били чоловіка; хотіла вийти подивитися, але оскільки донька плакала, вона встигла закрити двері; через вікно вона побачила незнайомого в масці, в білих кросівках, на голові капюшон, одягнений в костюм чорного кольору; вона відчинила вікно, щоб викликати сусіда на допомогу, але нападник кидався у вікно, розірвав сітку, тому вона закрила його; чула постріли, але не знала звідки вони, та не пам`ятає скільки разів стріляли; коли відчинила двері, побачила калюжу крові, діаметром 2-3 метри, та дала чоловікові рушник; вони хотіли вийти на вулицю, тому чоловік відкрив жалюзі, але побачивши біля вікна когось, сказав сину стріляти; син стріляв у вікно в цю особу, але він втік, вона пішла до сусідів та зателефонувала в поліцію; з`ясувалося, що нападники закрили ковдрами та скатертиною ліхтарі, щоб було темно; вони зайшли через кухню в коридор, але він був зачинений на ключ, тоді вони вийшли на вулицю та через прасувальну і арку на кухні, зайшли до будинку; у вітальні на підлозі валялися дві нові фомки, на яких були сліди крові; до кімнати, де вона перебувала із донькою, вони не потрапили; нападники нічого не викрали;
- показання потерпілого ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що 16.07.2014 р. він приїхав з м. Києва та пішов відпочивати, о 01 год. він прокинувся від крику батька, який кричав: «допоможіть, вбивають!»; тоді він взяв рушницю та патрони і вийшов з кімнати, в будинку світла не було, але він бачив, як троє невідомих осіб б`ють батька, який знаходився на підлозі та з нього текла кров; незнайомі були в масках та чорній одежі, батько сказав стріляти, та найздоровіший помітив його і накинувся на нього; тоді він вистрелив нападнику в груди, а той, зробивши два кроки назад, втік до кімнати бабусі, інші двоє нападників втекли; коли вийшов нападник з кімнати бабусі, він ще раз вистрелив у нього, після чого той почав сильно кричати та втік; батько хотів вийти у двір, але побачив там ще одного нападника, який стояв коло вікна матері, бив у вікно та намагався схопити матір за руки, розірвавши москітну сітку; він взяв рушницю та вистрелив ще раз через двері, мати також кричала, кликала на допомогу; він вийшов на вулицю та побачив, як в машині загорілося світло; з батьком він поїхав до лікарні, а мати із сестрою пішли до сусідів; в лікарні лікарі казали, що у ОСОБА_11 ножове поранення, але коли він із начальником поліції поїхали до лікарні, з`ясувалося, що поранення кульове; раніше ОСОБА_11 не бачив, він його впізнає по голосу, та запам`ятав його спортивний костюм; на костюмі було два отвори на грудях, та під бронежилетом; всього він здійснив три постріли, два з яких в ОСОБА_11 , а третій через двері, в особу, яка стояла на вулиці;
- показання свідка ОСОБА_30 , який в судовому засіданні пояснив, що того дня, приблизно о 01:20 год. він почув постріл, крики та вийшов на вулицю, де побачив потерпілого, який був в крові, тому з сусідом відвезли його до лікарні; мати ОСОБА_31 , дружина та донька плакали в кімнаті; в будинку він бачив монтировку, але нападників не бачив; зі слів потерпілих йому стало відомо, що нападників було троє, а ще один знаходився у дворі; в стіні будинку він бачив слід від пострілу, а ще один на склі дверей, отвором 5-7 см., також на вікні були жалюзі, які були в крові;
- показання свідка ОСОБА_32 , який в судовому засіданні пояснив, що подія, про яку йдеться сталася вночі, роки три тому, він є сусідом потерпілого; почувши постріли, вони пішли до їх будинку; стіна та двері були прострілені, все було в крові; нападників він не бачив, а про обставини нападу йому стало відомо зі слів потерпілих;
- показання свідка ОСОБА_33 , який в судовому засіданні пояснив, що коли відбувся напад на потерпілих, він почув крики та постріли, тому вибіг на вулицю та побачив сусіда ОСОБА_19 , який був в крові та просив відвезти його в лікарню; він із сином ОСОБА_19 відвезли потерпілого до лікарні; нападників він не бачив, але потерпілий розповів, що на них напали троє нападників, а четвертий був на вулиці; потерпілий розповів, що його били монтировками; скільки пострілів було він не пам`ятає, але один точно почув; після того, як приїхали з лікарні, він заходив до будинку потерпілих і бачив калюжі крові;
- показання свідка ОСОБА_34 , який в судовому засіданні пояснив, що потерпілі є його сусідами, у ту ніч він спав, проте почув постріли та вийшов на вулицю; він бачив як ОСОБА_35 відвозили до лікарні; зайшов до двору потерпілих, ОСОБА_36 з бабусею плакали, просили допомогти; там йому стало відомо, що на потерпілих напали; пострілів було 2-3 та звучали вони однаково;
- показаннями свідка ОСОБА_37 , який в судовому засіданні пояснив, що кілька років тому, у липні місяці, о 01 год. його розбудила дружина, оскільки незнайомий чоловік зайшов до їх будинку та сказав, що в нього стріляли; він його виставив на вулицю, незнайомим виявився ОСОБА_13 , який знаходився в їхньому будинку близько однієї хвилини; ОСОБА_13 пояснив, що в нього стріляли, хотів показати рану, але до цього він пострілів не чув; куди ОСОБА_13 пішов, він не бачив, але йшов пішки; в його будинку на занавісці залишися плями крові; ніякого одягу він ОСОБА_13 не давав та швидку допомогу не викликав; наступного дня він дізнався про напад на сім`ю ОСОБА_24 ;
- показання свідка ОСОБА_38 , яка в судовому засіданні пояснила, що того дня, після 00 год., в лікарню поступив ОСОБА_11 , мокрий від дощу, показав своє поранення, тому вона викликала чергового лікаря; хто його привіз, вона не знає, але коли ОСОБА_11 постукав у двері, вона відчинила йому, він стояв сам; поранення було на передній брючній стінці, діагноз ножове поранення; обвинувачений нічого не пояснював, був одягнений в спортивні штани та майстерку; слідів крові на ньому видно не було, та йому була надана медична допомога; що сталося з одягом ОСОБА_11 їй не відомо;
- показання свідка ОСОБА_39 , який в судовому засіданні пояснив, що надавав медичну допомогу ОСОБА_11 , це було пізно вночі; його доставили у тяжкому стані, тому він став втрачати свідомість; ОСОБА_11 пояснив, що ножове поранення отримав в с. Виноградівка на дискотеці; у нього було діагностовано два ранові канали, але краї були не рівними, не ножове поранення, а можливе удар серпом був; під час операції було зрозуміло, що поранення ножове, але нічого не було вилучено, що могло бути схожим на дробинки; діагноз був проникаюче поранення в черевну порожнину; в лікарні в м. Болграді він перебував менше доби, потім приїхали представники з Ізмаїлу та забрали його в Ізмаїл; що сталося з речами ОСОБА_11 йому не відомо, він його бачив в нижній білизні; коли він оглядав ОСОБА_11 , той був сам, при огляді побачив одне поранення, а під час операції виявили ще одне поранення вихідне; поранення були в правому боці, біля печінки; був поранений сальник, печінка, отвір був прямий;
- показання свідка ОСОБА_40 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_41 попросив його відвезти ОСОБА_13 з ферми біля с. Утконосівка додому, в с. Озерне; він не пам`ятає, як був одягнений ОСОБА_13 та о котрій годині це було, на одязі ОСОБА_13 слідів крові він не бачив, оскільки останній сидів на задньому сидінні; на другий день на кошару приїхали працівники поліції, допитували їх, ОСОБА_13 показував куди його відвіз та де залишив;
- показання свідка ОСОБА_41 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинувачених та потерпілих знає, він охороняв ферму, яка розташована біля с. Утконосівка, коли до нього підійшов ОСОБА_13 та попросив допомогти йому, оскільки був поранений; він бачив у ОСОБА_13 в області живота сліди крові та надав йому камуфляжні штани та футболку; одежа ОСОБА_13 залишилась на фермі, а наступного дня її забрали працівники поліції; ОСОБА_13 говорив, що його побили, тому він попросив ОСОБА_40 відвезти його додому;
- показання свідка ОСОБА_42 , який в судовому засіданні пояснив, що в той день йому зателефонував батько ОСОБА_13 , приїхавши до них, він побачив ОСОБА_43 в крові, який сказав, що в місті зустрів знайомих, які запропонували поїхати в с. Утконосівка та зайти до будинку, у якому нікого не буде, щоб викрасти гроші, але в будинку виявилися люди; ОСОБА_13 розповів також, що коли він стояв на вулиці, почув крики, хлопки в будинку, тому зайшов до двору поглянути, що сталось, але в нього вистрілили, після чого він побіг; він казав, що не бачив, що відбувалося в будинку та не говорив, з ким він їздив на крадіжку, лише пояснив, що один із них знайомий; після розповіді він попросив викликати поліцію, приїхали три працівники, які відвезли ОСОБА_13 до відділу, де його опитали та відвезли до лікарні;
- показання свідка ОСОБА_44 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_13 доводиться йому сином; 16-17 липня 2014 року син прийшов додому весь у крові, він викликав ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , які, подивившись на нього, сказали викликати поліцію; приїхали працівники поліції, забрали сина до поліції, де тримали його близько п`яти годин, після чого доставили до лікарні; син нічого не пояснював, лише сказав, що щось накоїв, про скоєне дізнався від ОСОБА_31 та просив вибачення у потерпілого в лікарні;
- рапорт чергового Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області про те, що 17.07.2014 р. о 01 год. 18 хв. до чергової частини Ізмаїльського МВ по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_17 про те, що невідомі особи завдали тілесні ушкодження її чоловіку (т. 5 а.с. 194);
- рапорт чергового Ізмаїльського МВ від 17.07.2014 р. про те, що о 02 год. 10 хв. до чергової частини Ізмаїльського МВ по телефону надійшло повідомлення від медичної сестри міської лікарні №1 про те, що надана медична допомога ОСОБА_19 (госпіталізація), діагноз: колото-різана рана шиї (т. 5 а.с. 195);
- заяву потерпілої ОСОБА_17 на ім`я начальника Ізмаїльського МВ від 17.07.2014 р. щодо вжиття заходів до невідомих осіб, які 17.07.2014 р. приблизно о 01 год. проникли до їх будинку і завдали тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_19 та сину ОСОБА_18 (т. 5 а.с. 196);
- протокол огляду місця події від 17.07.2014 р. з фото-таблицею до нього, з якого випливає, що на підставі дозволу ОСОБА_17 (т. 5 а.с. 197) був проведений огляд домоволодіння АДРЕСА_4 , під час якого на вхідній двері будинку виявлене пошкодження у виді наскрізного отвору округлої форми; на порозі виявлені плями темно-червоного кольору різної форми, схожі на кров; з внутрішньої сторони дверей в області замка та дверної ручки виявлені плями бурого кольору, схожі на кров, а в замку розташований ключ; на підлозі коридору наявні сліди бурого кольору, схожі на кров, великих розмірів та розмазані по поверхні підлоги, діаметром близько 2 м; також наявні сліди бурого кольору на навісних жалюзі; праворуч від входу, на відстані 1,2 м., виявлена гільза червоного кольору 16 калібру з написом («ТАХО» 16/70, 28 г. № 000), визначена №1, біля вказаної гільзи на відстані 30 см. знаходиться ще одна така сама гільза, визначена №2; зліва від входу, в ближньому куті, знаходиться ще одна аналогічна гільза визначена №4; зліва на стіні на відстані 1 метра знизу, виявлений отвір округлої форми діаметром 1,5 см; спереду від входу в будинок розташована кімната №1, вхід в яку здійснюється крізь арочний прохід, при вході, на підлозі наявні плями бурого кольору, а саме утворені ступні та змазані сліди; в кімнаті порушена обстановка: в дальньому лівому куті розташована дерев`яна тумбочка, на якій наявне пошкодження скляних дверцят; на підлозі біля тумбочки на відстані 0,5 м. виявлено два металевих предмета: один чорного кольору, по краях зігнутий, довжиною 35 см., а другий червоного кольору з чорною ручкою; в кімнаті №2 при вході на підлозі виявлені плями темно-червоного кольору; на підлозі справа також виявлені два патрона червоного кольору з написом («Тахо» 16/70, 28 г. № 000); в кімнаті №3 порушена обстановка, а саме піднятий килим, на підлозі розкидані різні предмети, на ліжку задерта білизна, під ліжком виявлена гладкоствольна рушниця, розібрана на дві частини, на якій є напис «К 74043», також на ній наявний напис «1957 рік»; в приміщенні столової порушена обстановка, на підлозі два пошкоджених вазони, розкидана земля, на вікні пошкодження у вигляді дії тупим предметом, на підвіконні відбиток взуття, наявні сліди бурого кольору; на металопластиковому вікні у ванній кімнаті наявне пошкодження правої створи, є сліди дії тупим предметом, на поверхні вікна наявні сліди лакофарбових виробів у вигляді потертостей, на підлозі наявні сліди бруду невизначеної форми невідомого походження; з місця огляду вилучено: тампони зі слідами бурого кольору на дверній ручці, з підлоги в коридорі, з підвіконня кухні; три гільзи з коридору; два металевих предмета з кімнати №1; два патрони з кімнати №2; гладкоствольна рушниця; відрізки липкої стрічки (т. 5 а.с. 198 223);
- протокол огляду місця події від 17.07.2014 р. з фототаблицею, з якого видно, що у буд. АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено: змиви з рідиною бурого кольору з відкосу входу в столову, з відкосу вікна зліва від вхідних дверей, з вимикачів світла в коридорі, з внутрішньої сторони вхідних дверей, при вході в будинок; слід підошви взуття з підвіконня вікна кухні з боку городу на темну дактилоплівку; слід взуття, на якому відображений фрагмент матерії з ґрунтової поверхні за будинком біля курника; 1 ролет жалюзі з плямами бурого кольору за будинком; три дробі у дворі біля паркану (т. 5 а.с. 224 232);
- протокол огляду місця події від 17.07.2014 р. з фототаблицею до нього, з якого випливає, що у буд. АДРЕСА_6 , на вхідних дверях виявлені три відбитки пальців рук (на зовнішній стороні на рівні ручки), а також один відбиток пальця та слід долоні на внутрішній стороні на рівні ручки; з вказаних дверей був вилучений тюль з плямами бурого кольору (т. 5 а.с. 233 238);
- протокол огляду місця події від 17.07.2014 р. з фототаблицею до нього, з якого видно, що була оглянута ділянка дороги біля буд. АДРЕСА_4 , на відстані 6 м. від паркану вказаного будинку виявлений слід підошви взуття довжиною 300 мм, візерунок сліду у вигляді паралельно розташованих ліній; на відстані 25,5 м. від задньої стіни вказаного будинку зліва у узбіччя, виявлена пара кросівок чорного кольору, виготовлених із матеріалу типу шкіри, 40-го розміру; в полі №1 на відстані 2 м. від дороги виявлена пляма бурого кольору розмірами 300х200 мм, а на відстані 1,9 м. від даної плями медична матерчата маска синього кольору; при виїзді на поле №2 в напрямку автодороги «Утконосівка- Ізмаїл» з лівого боку наявна ґрунтова дорога, на відстані 50 м. від повороту, з лівого боку узбіччя, виявлена пара чобіт чорного кольору 42-го розміру (т. 5 а.с. 239 245);
- рапорт чергового Ізмаїльського МВ від 17.07.2014 р. про те, що 17.07.2014 р. о 18 год. 15 хв. від працівника міської лікарні №1 надійшло повідомлення про те, що до медичного закладу госпіталізований у відділення реанімації ОСОБА_11 , який був переведений з ЦРЛ м. Болграду, діагноз: стан після оперативного втручання (т. 5 а.с. 246);
- довідку про те, що ОСОБА_11 перебуває на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні Ізмаїльської міської лікарні №1 з 17.07.2014 р. з діагнозом: «Проникаюче наскрізне поранення черевної порожнини з пораненням печінки, кишечнику та сальника. Стан після лапаратомії, ушивання розривів печінки, кишечнику та сальника» (т. 5 а.с. 247);
- копію обкладинки медичної карти стаціонарного хворого №3629, з якої видно, що ОСОБА_11 перебував на стаціонарному лікуванні в Ізмаїльській міській лікарні №1 з 17 год. 35 хв. 17.07.2014 р. по 07.08.2014 р. (т. 5 а.с. 248);
- довідку від 30.07.2014 р., виданої КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» (т. 5 а.п. 249) про те, що ОСОБА_11 перебуває на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 29.07.2014 р., хворий перебуває у стані середньої тяжкості і можливе проведення слідчих дій та транспортування його до міськрайонного суду, однак потребує в подальшому лікуванні в хірургічному відділенні (т. 5 а.с. 250);
- рапорт чергового Ізмаїльського МВ від 18.07.2014 р. про те, що о 02 год. 40 хв. по телефону надійшло повідомлення з ІМЛ №1 про те, що надана медична допомога ОСОБА_13 , діагноз: вогнепальне поранення в область грудної клітини справа і пахової області та нижньої кінцівки (т. 6 а.с. 9);
- заяву від 18.07.2014 р., відповідно до якої черговий хірург Ізмаїльської ЦРЛ видав слідчому Ізмаїльського МВ вилучену дріб в кількості 4 шт. у ОСОБА_13 (т. 6 а.с. 31);
- протокол огляду місця події від 19.07.2014 р. з фототаблицею до нього, а саме огляду приміщення вівцеферми, розташованої на в`їзді в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області; справа від входу в одну з кімнат на підлозі виявлені та вилучені предмети одягу: спортивні штани темно-синього кольору, мастерка з капюшоном темно-синього кольору, батник синього кольору та труси чоловічі білого кольору в смужку чорного кольору; на вказаних речах наявний бруд та плями бурого кольору (т. 6 а.с. 34 37);
- протокол огляду предметів від 18.07.2014 р., вилучених в ході огляду та додаткового огляду: місця події 17.07.2014 р. буд. №29 по вул. Папаніна в с. Утконосівка Одеської області; місця події - території буд. №2-а по вул. Кірова в с. Утконосівка Одеської області; місця події - території буд. №17 по вул. Кутузова в с. Утконосівка Одеської області; місця події - процедурного кабінету Болградської ЦРЛ; добровільно видані лікарями ЦЛ №1; місця події - вівцеферми, розташованої при в`їзді в с. Утконосівку Одеської області; вилучені в ході затримання ОСОБА_13 (т. 6 а.с. 39 40);
- висновок судової дактилоскопічної експертизи №464 від 18.07.2014 р., відповідно до якого на чотирьох відрізках прозорої липкої стрічки, виявлених і вилучених 17.07.2014 р. в ході огляду місця події по АДРЕСА_6 , сім слідів папілярних узорів пальців рук, з них два сліди папілярних узорів придатні для ідентифікації особи, що їх залишила, а п`ять слідів не придатні для ідентифікації особи, що їх залишила (т. 6 а.с. 60, 61 64);
- висновок судово-медичної експертизи №321 від 23.07.2014 р., з якого випливає, що ОСОБА_18 спричинена рана нижньої третини правого передпліччя, завдана дією предмета, що має загострену контактуючу поверхню, на що вказує наявність у неї загострених кінців, що продовжуються у виді саден; з урахуванням обставин справи цим предметом міг бути гвоздодер при ударі його загостреною частиною; давність утворення рани відповідає 17.07.2014 р., пошкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю більше шести та менше 21 днів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (т. 6 а.с. 65 66);
- висновок судово-медичної експертизи №394 від 02.09.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_19 завдана колото-різана рана правої бокової поверхні шиї, а також забійні рани стегна та гомілки лівої ноги з виходом в рубцювання; пошкодження шиї виникло від колючо-різаного предмета, яким міг бути клинок ножа або загострений кінець монтировки («фомки»), інші рани в області лівої ноги є забійними, на що вказують нерівні краї залишених від них рубців, завдані дією тупого або тупих предметів обмеженої по формі продовженої поверхні, якими з урахуванням обставин справи, могли бути монтировка («фомка») при неодноразовій їх дії; давність утворення відповідає даті, зазначеній у постанові, тобто 17.07.2014 р.; ушкодження мають скороминущі наслідки тривалістю більше шести, але не менше 21 діб і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (т. 6 а.с. 67 68);
- довідку КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня», відповідно до якої ОСОБА_13 перебуває на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні Ізмаїльської міської лікарні №1 з 18.07.2014 р., діагноз: «Проникаючі вогнепальні поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишечнику. Розлитий гнійний перитоніт» (т. 6 а.с. 69);
- висновок судово-медичної експертизи №438 від 07.10.2014 р., з якого випливає, що у ОСОБА_13 виявлені численні проникаючі поранення тулубу (грудної клітини та живота з пошкодженням тонкого кишечнику) та кінцівок (правого передпліччя, верхньої та середньої третини правого стегна); при огляді лікарем судово-медичним експертом виявлені рубці: на зовнішній поверхні правого стегна у верхній та середній третині (сім рубців), на внутрішній поверхні правого стегна, на межі верхньої та середньої третини визначаються (два рубця), на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в верхній третині (п`ять рубців), на передній черевній стінці в нижній третині по середній лінії (один рубець), на передній черевній стінці в нижній третині справа (один рубець), на правій бічній поверхні тіла (один рубець), на правій бічній поверхні тіла (в поперековій області) (два рубця), на внутрішній поверхні лівого передпліччя (чотири рубця); дані рубці являються наслідком загоєння ран; оскільки у ОСОБА_13 виявлені вхідні рани, ранові канали, в кінці яких виявлені інородні тіла (дріб), дані численні пошкодження являються проникаючими вогнепальними сліпими дробовими; поранення грудної клітини, живота та кінцівок завдані одним пострілом із вогнепальної зброї, патрон якої був заряджений дробом, постріл був здійснений з неблизької відстані, рани завдані одномоментно чи в короткий проміжок часу, можливо одне за одним; судово-медичних даних, що вказували б на проходження вогнепального снаряду крізь перешкоду та утворення пошкоджень немає; виявлені у ОСОБА_13 пошкодження розглядаються як єдиний комплекс пошкоджень, які утворилися від дії вогнепальної травми; численні проникаючі вогнепальні, сліпі, дробові поранення тулубу (грудної клітини та живота з пошкодженням тонкого кишечнику) та кінцівок (правого передпліччя, верхньої та середньої третини правого стегна) у ОСОБА_13 викликали небезпечні для життя явища та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; постріл був здійснений з неблизької відстані в межах дії дробового заряду та в момент пострілу потерпілий був звернений до дульного зрізу правою передньо-бічною поверхнею тіла; напрямок стволу та ранового каналу співпадають; після отриманих тілесних ушкоджень він міг пересуватися і вчинювати при цьому інші цілеспрямовані дії визначений проміжок часу від декількох десятків хвилин до декількох годин (т. 6 а.с. 70 72);
- висновок судово-медичної експертизи №439 від 07.10.2014 р., з якого видно, що у ОСОБА_25 тілесних ушкоджень не виявлено (т. 6 а.с. 73);
- висновок судово-медичної експертизи №624 від 29.08.2014 р., з якого випливає, що на медичній масці виявлена кров з домішками поту; не виключене походження крові та поту від осіб, в тому числі потерпілого ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ; на парі кросівок виявлені потові виділення без домішок крові, походження яких не виключене від потерпілого ОСОБА_19 , однак в об`єктах №№ 9, 10 виявлений тільки антиген Н, що не дозволяє висловитися про групу крові поту, оскільки він як супутній може бути присутнім в будь-якій групі крові (т. 6 а.с. 74 78);
- висновок судово-медичної експертизи №627 від 29.08.2014 р., відповідно до якого, на занавісці, вилученій при огляді будинку АДРЕСА_6 , семи стеблинах рослин, двох фрагментах колоска рослин, вилучених при огляді будинку АДРЕСА_4 , виявлена кров людини, походження якої не виключене від будь-якої людини, в тому числі від ОСОБА_13 , а також ОСОБА_11 ; також на стеблинах рослин, двох фрагментах колосків виявлена кров людини, походження якої не виключене від потерпілого ОСОБА_19 ; на стеблинах рослин не виключене змішування крові осіб, в тому числі потерпілого ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 (т. 6 а.с. 79 83);
- висновок судово-медичної експертизи №622 від 28.08.2014 р., з якого випливає, що на двох фрагментах жалюзі (за постановою ролет), на п`яти марлевих тампонах зі змивами, вилучених при огляді місця події буд. АДРЕСА_4 , виявлена кров людини, походження якої не виключене від потерпілого ОСОБА_19 (т. 6 а.с. 93 97);
- висновок судово-медичної експертизи №609 від 22.08.2014 р., відповідно до якого на чотирьох тампонах, вилучених з місця події в буд. АДРЕСА_4 , виявлена кров з домішками потових виділень, висловитися про походження яких не надається можливим, разом з тим, не виключена можливість походження крові та потових виділень від потерпілого ОСОБА_19 (т. 6 а.с. 98 101);
- висновок судово-медичної експертизи №728 від 30.09.2014 р., згідно якого на спортивній кофті, футболці, спортивних брюках та трусах, вилучених 19.07.2014 р. в ході огляду території вівцеферми, виявлена кров людини, походження якої не виключене від ОСОБА_13 та виключає її походження від потерпілого ОСОБА_19 (т. 6 а.с. 102 106);
- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи №524 від 28.08.2014 р., відповідно до якої на одязі, вилученому з території вівцеферми поблизу с. Утконосівка Ізмаїльського району, виявлені численні наскрізні пошкодження, які являються вхідними вогнепальними, утворені окремими дробинками, в результаті пострілу із вогнепальної гладкоствольної зброї зарядом свинцевої дробі з неблизької дистанції (т. 6 а.с. 107 126);
- довідку, видану РССООП Ізмаїльського МВ 17.07.2014 р., з якої випливає, що мисливська гладкоствольна рушниця «ИЖ-18», 6 калібру, серія НОМЕР_1 по облікам АІПС ОВД «Армор» ІП «Зареєстрована зброя» та ІП «Кримінальна зброя» не значиться (т. 6 а.с. 127);
- висновок судової балістичної експертизи №510-Б/1379-Х від 02.10.2014 р., згідно якого рушниця, яка була вилучена 17.07.2014 р. в ході огляду домоволодіння по АДРЕСА_4 , є вогнепальною зброєю стандартною одноствольною гладкоствольною мисливською рушницею 16 калібру моделі «ИЖ-К» № НОМЕР_1 , 1957 року випуску, виробництва СРСР (Іжевський механічний завод), справна та до стрільби придатна; самовільний постріл з даної рушниці без натискання на спусковий гачок при падінні, удару та ін. на момент дослідження не можливий; з наданої рушниці проводились постріли з використанням нітроцелюлозного пороху (т. 6 а.с. 129, 130 140);
- висновок судової балістичної експертизи №511-Б від 02.10.2014 р., відповідно до якого надані на дослідження чотири предмета, які 18.07.2014 р. були добровільно видані лікарями міської лікарні №1 м. Ізмаїла, вилучені з тіла обвинуваченого ОСОБА_13 , є шротом №0000 (приведено з урахуванням пошкоджень), який використовується для спорядження мисливських патронів всіх калібрів; надані на дослідження три предмета, вилучені 17.07.2014 р. в ході додаткового огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_4 , є металевими фрагментами, які раніше могли являтися шротом, призначеним для спорядження мисливських патронів, але у зв`язку з значними деформаційними змінами та повною втратою первісної форми, ідентифікувати її неможливо (т. 6 а.с. 142, 143 148);
Пославшись на наведені вище докази, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вони є належними, допустимими і достовірними та правильно кваліфікував дії ОСОБА_11 та ОСОБА_13 по епізоду нападу на сім`ю ОСОБА_24 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Колегія суддів вважає, що об`єктивно оцінивши показання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , суд 1-ої інстанції обґрунтовано поставився до них критично, адже вони суперечать показанням потерпілих та фактичним обставинам справи, зокрема, щодо застосуванням насильства до потерпілих.
Доводи сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинувачених за ч. 3 ст. 185 КК України суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки фактичні обставини справи беззаперечно свідчать про те, що, проникнувши у житло потерпілих, нападники одразу застосували насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілих, заздалегідь приготувавши для цього необхідні предмети металеві фомки, і лише активний супротив із застосуванням вогнепальної зброї завадив їм заволодіти майном потерпілих, а факт знаходження обвинуваченого ОСОБА_13 на дворі будинку пояснюється відведеною йому роллю та не створює підстав для кваліфікації його дій як замаху на вчинення крадіжки. До того ж, отримання ним поранення з вогнепальної зброї через двері свідчить про те, що ОСОБА_13 знаходився у безпосередній близькості до місця події, що підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_17 , допитаної в суді апеляційної інстанції, яка пояснила, що бачила у вікні незнайомого в масці, в білих кросівках, на голові капюшон, одягнений в костюм чорного кольору, а коли відкривала вікно, щоб викликати сусіда на допомогу, нападник кидався у вікно, розірвав сітку, проте вона встигала його закрити.
Суд апеляційної інстанції вважає, що позиція обвинувачених, яка полягає у запереченні своєї причетності до вчинення розбійного нападу, є способом захисту, оскільки вона об`єктивно спростовується показаннями потерпілих ОСОБА_24 та іншими дослідженими судом 1-ої інстанції доказами, не довіряти яким об`єктивних підстав немає.
Колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілими та свідками немає, оскільки будь-яких даних об`єктивного характеру про їх зацікавленість в результатах розгляду справи під час судового розгляду не встановлено, а їх показання співпадають з обставинами, відомості про які містяться в інших доказах у справі.
Доводи сторони захисту про необґрунтоване призначення обвинуваченим надто суворого покарання колегія суддів вважає безпідставними, адже при призначенні покарання суд 1-ої інстанції послався на ступінь тяжкості, суспільну небезпеку та характер вчиненого злочину, врахував дані про характеристику осіб обвинувачених, а також обставини, що обтяжують покарання, зокрема, вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 злочину повторно.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, прийнявши до уваги характер, спосіб, мотив, обставини вчинення злочину, поведінку обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , правильно врахував зазначені обставини у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про те, що їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив їм покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, з урахуванням їх особистостей та ролі у вчиненому злочині.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, суд 1-ої інстанції дійшов висновку, що ані в ході досудового розслідування, ані під час судового розгляду не було встановлено доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_12 вступив у злочину змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими особами на вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_24 , тому суд визнав цю обставину припущенням досудового розслідування, адже прямих доказів винуватості ОСОБА_12 у вчиненні зазначеного злочину стороною обвинувачення надано не було.
Пославшись на положення ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, суд 1-ої інстанції об`єктивно зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому обгрунтовано виправдав обвинуваченого ОСОБА_12 за недоведеністю його вини у вчиненні злочину.
Більш того, за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні суду апеляційної інстанції була повторно досліджена довідка ДОТЗ МВС України, щодо опрацюванні інформації, отриманої у операторів телекомунікації (т. 6, а.с. 22-30), за результатами дослідження якої апеляційний суд звертає увагу на те, що така довідка не відповідає вимогам оформлення документів, зокрема, не підписана та по суті викладеної в ній інформації малоінформативна, не доводить обставин, на які посилається сторона обвинувачення, а саме містить лише факти з`єднання між мобільними номерами, належними обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за десятьднів до вчиненого злочину, при цьому не розкриває змісту телефонних розмов; на додаток, обвинувачені в судовому засіданні суду 1-ої інстанції визнали факт того, що вони знайомі один з одним та спілкувались.
Обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_26 в смт. Ширяєве Одеської області, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, суд 1-ої інстанції також визнав недоведеним.
Так, сторона обвинувачення на підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні зазначеного злочину надала наступні докази:
- показання потерпілих ОСОБА_47 та ОСОБА_20 , з яких випливає, що нападники були в масках, а ОСОБА_11 вони побачили, коли він підняв маску; обличчя ОСОБА_12 вони не бачили, а ОСОБА_47 впізнала його по голосу;
- показання свідка ОСОБА_27 , який, в свою чергу, в судовому засіданні пояснив, що він знає обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілих; від своїх першочергових показань він відмовляється, оскільки йому погрожували працівники поліції; за його участі проводили відтворення обстановки та обставин події з с. Утконосівка до м. Одеси, та з м. Одеси до смт. Ширяєве; йому в кабінеті пояснили їхати прямо до смт. Ширяєве, потім заїхати у двір до двоповерхової будівлі; в його машині були два понятих та адвокат, більш ніхто до машини не підходив; в смт. Ширяєве зупинялися два рази, було темно, під час відтворення показував все так, як йому сказали; працівники поліції пояснили, що якщо він не поїде та не даватиме показання, його закриють; він не пам`ятає де був 05.04.2014 р., а потім дізнався, що ОСОБА_12 обвинувачують у вчиненні злочину;
- інформацію, яка надійшла 05.04.2014 р. о 03 год. 30 хв. до чергової частини Ширяївського РВ, відповідно до якої по телефону надійшло повідомлення від голови Ширяївської райради ОСОБА_48 , про те, що в АДРЕСА_5 , потрібен приїзд працівників поліції; виїздом на місце пригоди встановлено, що 05.04.2014 р. приблизно о 02 год. двоє невідомих чоловіків в масках чорного кольору через вхідні двері проникли до житлового будинку ОСОБА_20 , яка проживає з донькою ОСОБА_22 та заволоділи коштами в сумі 30 000 доларів США (т. 4 а.с. 214);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.04.2014 р., з якого видно, що ОСОБА_20 повідомила про те, що 05.04.2014 р. в період часу з 02 год. по 02 год. 30 хв. двоє невідомих осіб таємно проникли до її домоволодіння та, погрожуючи пістолетом й застосовуючи фізичну силу, заволоділи золотими виробами та грошовими коштами в сумі 104 000 грн. та 33 400 доларів США (т. 4 а.с. 215 216);
- протокол огляду місця події від 05.04.2014 р. зі схемою та фототаблицею, а саме домоволодіння ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_5 (т. 4 а.с. 215 238);
- акт про застосування службового собаки від 05.04.2014 р., відповідно до якого від предмета, якого торкалися злочинці, службова собака вийшла із будинку на вулицю, повернула направо, пройшла 50 м., повернула направо на вулиці і дійшла до вулиці Дзержинського, повернула направо по пров. Веселий, дійшла до вулиці і повернула направо і закінчила роботу; другий раз службова собака пішла по попередньому шляху (т. 4 а.с. 239);
- протокол обшуку житла від 09.04.2014 р. на підставі ухвали Ширяївського райсуду Одеської області від 08.04.2014 р. (т. 4 а.с. 240), зі змісту якого випливає, що був проведений обшук житла ОСОБА_49 за адресою: АДРЕСА_7 та в одній із житлових кімнат будинку було виявлено та вилучено речі та предмети (т. 4 а.с. 241 243);
- протокол огляду речових доказів від 09.04.2014 р. з фототаблицею до нього, відповідно до якого були оглянуті речі та предмети, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_50 в АДРЕСА_7 (т. 4 а.с. 244 257);
- протокол обшуку житла від 09.04.2014 р. на підставі ухвали Ширяївського райсуду Одеської області від 08.04.2014 р. (т. 5 а.с. 1), відповідно до якого був проведений обшук житла ОСОБА_51 за адресою: АДРЕСА_8 , під час якого було виявлено та вилучено речі та предмети (т. 5 а.с. 2 6);
- висновок судово-медичної імунологічної експертизи №280 від 10.04.2014 р., відповідно до якого на рушнику, наволочці, аркуші паперу формату А-4, вилучених в кімнаті №6 домоволодіння ОСОБА_20 виявлена кров людини (т. 5 а.с. 8 10);
- висновок судово-медичної експертизи від 10.04.2014 р., згідно якого у ОСОБА_22 виявлені тілесні ушкодження: припухлість, синюшність щоки у лівого крила носа, різка хворобливість при пальпації; синюшність, припухлість округлої форми м`яких тканин лівої плечової кістки; синюшність, припухлість в області правої нирки; зазначені пошкодження завдані дією тупих предметів, що мають обмежену поверхню, а також не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту і удару о тверду поверхню чи предмет; ОСОБА_22 під час завдання їй даних тілесних пошкоджень могла знаходитися як в положенні стоячи, так і лежачи; особа, що завдала тілесні пошкодження, відносно останньої в момент завдання могла знаходитися на достатній відстані для завдання даних пошкоджень; вказані пошкодження не були небезпечними для життя в момент завдання, мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 5 а.с. 11 13);
- висновок судово-медичної експертизи від 10.04.2014 р., з якого випливає, що у ОСОБА_20 наявні тілесні ушкодження: забійна рана волосистої частини голови тім`яної області (накладено 4 шва); садна верхньої та нижньої губи, а також рвані рани слизової оболонки верхньої та нижньої губи; обширна гематома внутрішньої поверхні м`яких тканин лівого передпліччя з переходом на м`які тканини правої плечової кістки; садна на рівні обох зап`ясток; синюшність, припухлість м`яких тканин лівого стегна; дані пошкодження завдані дією тупих предметів, що мають обмежену поверхню, а також не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту і удару о тверду поверхню чи предмет; ОСОБА_20 під час завдання їй даних тілесних пошкоджень могла знаходитися як в положенні стоячи, сидячи, так і лежачи; особа, що завдала пошкодження, відносно останньої в момент завдання могла знаходитися на достатній відстані для завдання пошкоджень; вказані пошкодження не були небезпечними для життя в момент завдання, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 5 а.с. 14 16);
- висновок судово-медичної експертизи №282 від 14.05.2014 р., відповідно до якого на внутрішній поверхні шапки, вилученої в ході огляду місця події, виявлений піт; при визначенні групової приналежності, виявлений тільки антиген Н, властивий як основний групі О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, і як супутній іншим групам за системою АВО; об`єктів, схожих на волосся не виявлено (т. 5 а.с. 48 50);
- висновок судової трасологічної експертизи №215-Б від 27.06.2014 р., згідно якого наданий на дослідження врізний замок, вилучений 05.04.2014 р. при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_5 , несправний у зв`язку із неправильною взаємодією циліндрового та сувальдного механізмів замка через те, що на середній грані основи ригелю та на повідку циліндрового механізму є пошкодження експлуатаційного характеру, внаслідок чого ригель замку запирається на один оборот; наданий замок втратив свої охоронні властивості, у зв`язку із експлуатаційним зносом поверхонь деталей механізмів замку та в наданому вигляді знаходиться в неробочому стані (не забезпечує охоронні властивості, які відповідають його призначенню); на зовнішніх та внутрішніх поверхнях наданого замку та циліндрового механізму замка пошкоджень, які були утворені в результаті впливу стороннього предмету, не виявлено; наданий на дослідження врізний замок на своїх зовнішніх та внутрішніх поверхнях, а також на поверхнях циліндрового механізму на час дослідження слідів знарядь зламу (сторонніх предметів) не має; наданий замок на час дослідження слідів знарядь зламу (сторонніх предметів) не має; на поверхнях трьох ключів пошкоджень, які б вказували на використання наданих ключів для виготовлення дублікатів, копій або зліпків з останніх на час дослідження не виявлено (т. 5 а.с. 62, 63 76);
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.09.2014 р. із зауваженням захисника ОСОБА_52 та відеозаписом, з якого випливає, що потерпіла ОСОБА_22 серед пред`явлених їй осіб впізнала голос особи, яка вчинила проти неї кримінальне правопорушення 05.04.2014 р. ОСОБА_12 ; потерпіла ОСОБА_22 заявила, що вона чітко і виразно впізнала голос, яким розмовляв громадянин під порядковим №4, а саме під час вимовляння слів в різному звучанні, а саме за клопотанням потерпілої було висловлене вголос словосполучення: «Поводь себе нормально і все буде добре, тихше»; ознаки, за якими особа впізнала особу: м`який, тихий, спокійний та такий, який запам`ятався їй на все життя (т. 5 а.с. 99 -104);
- протокол проведення особи для впізнання від 12.09.2014 р. з відеозаписом до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_20 серед пред`явлених їй осіб з упевненістю впізнала ОСОБА_11 як особу, яка вчинила проти неї кримінальне правопорушення 05.04.2014 р. (т. 5 а.с. 105 108, 109);
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2014 р. із відеозаписом, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_22 з упевненістю впізнала ОСОБА_11 як особу, яка вчинила проти неї злочин 05.04.2014 р. (т. 5 а.с. 173 176, 177);
- заява на ім`я слідчого Ширяєвського РВ ГУМВС України в Одеській області, в якій ОСОБА_27 повідомив, що бажає вказати та при цьому детально роз`яснити обставини, а саме місце, напрямок його руху з с. Утконосівка в місто Одесу, потім в смт. Ширяєве і місце його очікування сусіда ОСОБА_53 та невідомих йому осіб (т. 5 а.с. 178);
- протокол проведення слідчого експерименту від 12.09.2014 р. з фототаблицею та відеозаписом до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 розповів та на місці показав, як він відвозив ОСОБА_12 та двох невідомих йому осіб до смт. Ширяєве (т. 5 а.с. 179-183, 181-189, 190);
Надавши оцінку дослідженим доказам, суд 1-ої інстанції дійшов висновку, що вони беззаперечно не доводять причетність обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до вчинення зазначеного злочину з таких підстав:
- стороною обвинувачення у якості доказу винуватості обвинувачених були надані показання свідка ОСОБА_27 та протокол слідчого експерименту за його участі, у яких він показував як возив обвинувачених в смт. Ширяєве та назад, але в судовому засіданні ОСОБА_27 відмовився від своїх показань, мотивуючи це тим, що співробітники поліції змусили його дати необхідні їм показання, а інших доказів на підтвердження цього факту стороною обвинувачення надано не було;
- суд 1-ої інстанції визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.09.2014 р., під час якого потерпіла ОСОБА_22 по голосу впізнала обвинуваченого ОСОБА_12 , адже суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_12 був пред`явлений для впізнання за зовнішніми прикметами, а оскільки потерпіла його не впізнала, безпосередньо після цього, не змінюючи обставин слідчої дії, ОСОБА_22 було запропоновано здійснити впізнання за голосом, яке було проведене в порушення вимог ч. 9 ст. 228 КПК України, якою передбачено, що впізнання за голосом повинно здійснюватися поза візуальним контактом;
- суд 1-ої інстанції визнав недопустимими доказами також протоколи пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2014 р., а саме: потерпілі ОСОБА_20 та ОСОБА_22 впізнали обвинуваченого ОСОБА_11 як особу, яка скоїла на них розбійний напад, але під час судового розгляду встановлено, що впізнання проводилися в Ізмаїльському слідчому ізоляторі, при цьому потерпілі, статисти, поняті та інші учасники судового провадження знаходились разом, тобто входили та знаходились в одному приміщенні, фактично потерпілі мали можливість бачити статистів та понятих, мали можливість спілкуватися між собою, про що вказав захисник ОСОБА_54 при проведенні вказаних слідчих дій.
Окрім того, в ході апеляційного провадження, за клопотанням сторони обвинувачення був повторно допитаний свідок ОСОБА_27 , який пояснив, що підтримує показання, надані в судовому засіданні суду 1-ої інстанції; те, що він розповідав слідчому є неправдою, в нього провели обшук та змусили надати неправдиві показання, погрожували забрати авто та підкинути наркотичні засоби; йому надали адвоката, проте він боявся та повторював все, що йому говорили; хто саме були ці працівники поліції пояснити не може, після обшуку його привезли до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській обл., де допитали без захисника; він виїхав на своєму автомобілі разом із захисниками та понятими, співробітники поліції попереджали його щодо місць, де необхідно зупинитись, на зупинках проводилась зйомка, перед цими діями його інструктували; їхали в смт. Ширяєво, заїхали у двір, де він вказав на машину, потім поїхали до Ширяївського ВП ГУНП в Одеській обл., де були складені якісь документи, після чого він поїхав додому; він боявся розповідати будь-кому про це та поїхав на роботу за кордон; після цього надав в суді правдиві пояснення за порадою прокурора.
Водночас, апеляційним судом, за клопотанням прокурора, був повторно досліджений протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_27 від 12.09.2014 р. та відеозапис до нього (т. 5, а.с. 179-190) та було встановлено, що відеозапис слідчої дії фактично не відповідає її опису, зазначеному в згаданому протоколі, зокрема, не зафіксовані показання свідка щодо обставин його поїздки із ОСОБА_12 та двома невідомими йому особами до м. Одеси та до смт. Ширяєве, а також якість відеозапису є вкрай незадовільною та неможливо перевірити вказаний в протоколі слідчого експерименту факт значення свідком місця розташування двоповерхового будинку по АДРЕСА_9 та місця паркування свого автомобіля в дворі вказаного будинку.
Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, що, відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Апеляційний суд також враховує те, що свідок ОСОБА_27 в судах 1-ої та апеляційної інстанції відмовився від показань, наданих ним під час досудового розслідування, посилаючись на тиск слідчих, який виражався в проведенні у нього за місцем проживання обшуку та погроз з боку працівників поліції, а також надав послідовні показання щодо обставин надання неправдивих свідчень під час досудового розслідування, у зв`язку із чим суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання недостатніми зазначених доказів для висновку щодо доведеності провини ОСОБА_12 у вчиненні розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_26 .
Разом із тим, судом апеляційної інстанції під час апеляційного провадження були вжиті всі можливі заходи, щодо забезпечення явки потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_22 та повторного їх допиту за клопотанням сторони обвинувачення, натомість, зазначені особи не з`явилися до апеляційному суду.
Також, апеляційним судом, за клопотанням прокурора, був повторно досліджений протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2014 р. та відеозапис до нього (т. 5, а.с. 105-109) та було встановлено, що відеозапис слідчої дії фактично не відповідає її опису, зазначеному в згаданому протоколі, зокрема потерпіла ОСОБА_20 не вказала, за якими саме ознаками чи їх сукупністю вона впізнала ОСОБА_11 як особу, яка вчинила розбійний напад на її сім`ю.
За епізодом розбійного нападу на сім`ю Горорх в смт. Ширяєве обвинувачений ОСОБА_11 пояснив суду 1-ої інстанції, що в квітні 2014 р. він знаходився вдома, оскільки в будинку робився ремонт та маються очевидці, він не причетний до вчинення злочину в смт. Ширяєве, співробітники поліції здійснювали на нього тиск з метою схилити його до визнання провини у злочині, якого він не скоював.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що за відсутності об`єктивних, належних та достатніх доказів причетності обвинувачених до вчинення злочину, що їм інкримінується, суд 1-ої інстанції прийняв правильне рішення про їх виправдання.
Водночас, загалом обґрунтовано дійшовши висновку про те, вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України не доведена належним чином та ухвалюючи виправдувальний вирок, суд 1-ої інстанції допустився помилки при формулюванні підстави для виправдання з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Проте, як вбачається із формулювання виправдання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , викладеного в резолютивній частині оскаржуваного вироку суду (т. 9, а.с. 81), останні були виправдані через недоведеність їх вини у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Тобто, в даному випадку суд 1-ої інстанції допустився помилки при формулюванні підстав виправдання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які необхідно виправити та зазначити вірну підставу для виправдання недоведеність, що кримінальні правопорушення були вчинені вказаними обвинуваченими.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи зазначені приписи закону, апеляційний суд вважає за необхідним внести зміни в резолютивну частину вироку, щодо підстав виправдання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ..

Водночас, колегія суддів звертає окрему увагу на неправильне зарахування у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 строку його попереднього ув`язнення з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 р.), у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як вбачається із резолютивної частини оскаржуваного вироку (т. 9, а.с. 81), суд зарахував обвинуваченому ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2014 р. по 18.05.2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не врахувавши при цьому, що обвинувачений до теперішнього часу, тобто до вступу вироку суду 1-ої інстанції в законну силу, утримується в режимі попереднього ув`язнення у зв`язку із процедурою перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку.

Так, ОСОБА_11 перебуває у режимі попереднього ув`язнення з 05.08.2014 р. по теперішній час, тобто по 04.08.2020 р., що свідчить про необхідність зміни вироку суду в цій частині та зарахування обвинуваченому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Пункт 4 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню, а також неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Таким чином, колегія суддів вважає, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_15 не підлягають задоволенню, натомість апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_14 підлягають частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду 1-ої інстанції зміні в частині підстав виправдання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_11 з моменту його затримання до вступу вироку в законну силу.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 532 КПК України, вирок суду 1-ої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обвинуваченогоОСОБА_13 затримати негайно в залі апеляційного суду та доставити в ДУ Одеський слідчий ізолятор», для організації виконання вироку в частині призначеного йому покарання.

Керуючись ст.ст, 7, 9, 24, 370, 404, 405, 407-409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд-

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_15 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_14 задовольнити частково.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2018 р. відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3 та 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України змінити.
Абзаци перший та другий резолютивної частини вироку викласти у наступній редакції:
« ОСОБА_12 визнати невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України та виправдати його у зв`язку із недоведеністю, що вказані злочини вчинені обвинуваченим.
ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та виправдати його у зв`язку із недоведеністю, що вказаний злочин вчинив обвинувачений».
Абзац дев`ятий резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції:
«На підставі ч. 5 ст. 72 КПК України (в ред. Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 р.), зарахувати засудженому ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період часу з 05.08.2014 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 04.08.2020 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Засудженого ОСОБА_13 затримати негайно в залі апеляційного суду та доставити в ДУ Одеський слідчий ізолятор», для організації виконання вироку в частині призначеного йому покарання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженими, які утримуються під вартою в той самий строк з дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4