справа №567/869/20
У Х В А Л А

09.12.2020 року Колегія суддів Здолбунівського районного суду

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження № 0000048 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство) за ч.1 ст.115 КК України та у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людей. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схиляння до надання неправдивих свідчень. Враховуючи, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак належних висновків не зробив і знову скоїв особливо тяжкі злочини проти життя та здоров`я людей, є підстави вважати, що ОСОБА_6 є особливо небезпечною особою і може вчинити інші кримінальні правопорушення. З метою уникнення відповідальності за вчинені ним діяння, існують об`єктивні ризики можливості переховування обвинуваченим від суду та правоохоронних органів.

Представники потерпілих підтримали клопотання прокурора, просять задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає разом з батьками, сестрою та племінником, позитивно характеризується, є інвалідом 3-ої групи, у відповідності до ст.89 КК України вважається не судимим, не має наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілих і свідків. Крім того, обвинувачений має захворювання суглобів і потребує належної медичної допомоги. Вважають, що достатнім заходом забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Прокурором належним чином обґрунтовано, що обставини, які стали підставою для тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 існують, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 колегією суддів враховуються вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Обвинуваченим не надано суду жодного доказу щодо неможливості його перебування у слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, та враховуючи, що докази в судовому засіданні ще не перевірені, а також для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

На підставі наведеного, клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт до задоволення не підлягає.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства чи погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст.177, 183, 331 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 години 00 хвилин 05 лютого 2021 року.

Обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя:

Судді: