Ухвала
03 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 199/7005/18

провадження № 51-4937 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України.
В обґрунтуванні касаційної скарги обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник посилається на неповноту судового розгляду, заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується з оцінкою доказів, ставить під сумнів достовірність окремих доказів, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі захисником не викладено належного обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 86, 94, 370, 374, 404, 407, 412, 413, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Так, не погоджуючись по суті з оцінкою доказів та вказуючи на упередженість суду першої інстанції під час їх дослідження, захисником не викладено обґрунтування допущення місцевим судом таких порушень вимог закону, що відповідно до ст. 412 КПК є істотними та тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Попри посилання у касаційній скарзі, захисником не наведено також обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність як це визначено в ст. 413 КПК. Не наведено захисником й правового обґрунтування порушень, яких на його думку допустив суд апеляційної інстанції, що є підставами для скасування постановленої ним ухвали.
Також поза увагою захисника залишилися положення ст. 415 КПК, якою передбачені підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 13 лютого 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3