Справа № 202/800/21
Провадження № 1-кс/202/834/2021
УХВАЛА

12 лютого 2021 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000053, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000053, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 20.01.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
11.02.2021 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000053.
Дане клопотання згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 11.02.2021 року.
Відповідно до матеріалів клопотання, 20.01.2021 до Дніпропетровської обласної прокуратури надійшла заява про злочин від ОСОБА_4 про те, що 31.12.2016 року ОСОБА_4 зі своєю громадянською дружиною ОСОБА_5 , придбали, в рівних частинах квартиру, за адресою АДРЕСА_1 , згідно договору Купівлі-продажу № 2699 від 31.12.2016 року, затвердженого приватним нотаріусом ОСОБА_6 . Дану квартиру було продано громадянкою ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Допомогу в переоформленні квартири здійснював ріелтор ОСОБА_8 . На момент продажу в договорі пункт 1.4 було вказано, що по даній квартирі, будь-які обтяження чи іпотеки, чи інші заборони або арешти, відсутні, що було перевірено нотаріусом, а також було підтверджено потерпілому громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Сума, в договорі була вказана, 148 тисяч гривень, при цьому справжня сума, за якою придбали квартиру, становила близько 22 тисяч доларів, що в гривневому еквіваленті становило, приблизно, 570 000 гривень.
В свою чергу ОСОБА_7 придбала дану квартиру 25.11.2016 у ОСОБА_10 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , який діяв на підставі довіреності № 2984, посвідченої 24.05.2016 року віце-консулом Генерального консульства України в Мілані ОСОБА_11 від ОСОБА_12 , яка на той час проживає в Італії.
08.02.2020 року згідно договору купівлі-продажу № 163 засвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_13 . ОСОБА_4 придбав 1/2 частину, вищезазначеної квартири, у своєї колишньої громадянської дружини ОСОБА_5 . Тим самим став єдиним повноцінним власником квартири.
12.01.2021 року заявник дізнався, що вищевказана квартира знаходиться в іпотеці від 2008 року, згідно договору № 1808 від 27.06.2008 року, між Надра Банк та ОСОБА_12 . У 2016 році шахрайським методом, за підробленим рішенням суду, знято іпотеку і квартиру продали. Права по даному кредиту перешли від Надра Банка до ТОВ ФК « Дніпрофінансгруп», а далі до ТОВ «БрайтІнвестмент» і вони мають намір реалізовувати дану квартиру в рамках повернення боргу за іпотечним договором, якщо не буде погашена заборгованість в розмірі 4855904гривень, з яких основний борг 2642455,57 гривень та відсотки за користування кредитом 2213449,04 грн.
Дана квартира була в іпотеці і на момент купівлі ОСОБА_4 даного об`єкту нерухомості, іпотека не була погашена. Також станом на 14.01.2021 року на квартиру повернуте обтяження державним реєстратором ОСОБА_14 , Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області, на основі клопотання від ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» від 02.12.2020 року. Також перевіривши рішення суду, по якому була скасована іпотека встановлено, що воно не стосується даного об`єкту нерухомості, а було винесене по іншій справі. Тобто приватний нотаріус ОСОБА_15 Дніпровський міський нотаріальний округ Дніпропетровської області не перевірила в державному реєстрі рішення суду № 175/2713/16-ц, та 23.11.2016 року рішенням № 32515699 зняла обтяження по іпотеці, тим самим дозволивши продаж даного об`єкту нерухомості.
Згідно до даних договору купівлі-продажу квартири від 31.12.2016посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 . Дніпровського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №2699, встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 придбали об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 .
Допитаний, як потерпілий ОСОБА_4 вказав, що12.01.2021 року дізнався, що вищевказана квартира знаходиться в іпотеці від 2008 року, згідно договору № 1808 від 27.06.2008 року, між Надра Банк та ОСОБА_12 . У 2016 році шахрайським методом, за підробленим рішенням суду, знято іпотеку і квартиру продали. Права по даному кредиту перешли від Надра Банка до ТОВ ФК « Дніпрофінансгруп», а далі до ТОВ «БрайтІнвестмент» і вони мають намір реалізовувати дану квартиру в рамках повернення боргу за іпотечним договором, якщо не буде погашена заборгованість в розмірі 4855904 гривень, з яких основний борг 2642455,57 гривень та відсотки за користування кредитом 2213449,04 грн.
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, вказана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 21.03.2005, видавник Верхньодніпровський РВ УМВС України в Дніпропетровській області.
Крім того, згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме згідно рішення №175/2713/16-ц, відсутня інформація про зняття обтяження по вищевказаному об`єкту нерухомого майна.
Допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від дачі показань відмовились на підставі ст. 63 Конституції України.
29.01.2021 прокурором винесено постанову про визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1 речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що застосування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження обумовлено необхідністю збереження речових доказів.
Прокурор в судове засідання не з`явився, натомість надав заяву, відповідно до якої просив здійснити розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, натомість надав заяву, відповідно до якої просив здійснити розгляд клопотання без його участі, клопотання прокурора підтримав, просив задовольнити.

В силу вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність учасників провадження, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000053, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 20.01.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою прокурора групи прокурорів ц кримінальному провадженні - прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 від 29.01.2021 року об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000053 від 20.01.2021 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речового доказу, а також те, що є достатні підстави вважати, що це майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно із встановленням заборони відчуження та розпорядження.

Керуючись ст. ст.170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000053, задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким особам відчуження та розпорядження вказаного майна.
Заборонити державним реєстраторам та іншим особам (в тому числі нотаріусам), які уповноважені вчиняти реєстраційні дії вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1