Справа № 645/52/21
Провадження № 1-кп/645/436/21

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2021 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого по справі - судді ОСОБА_1 ,
розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження за правилами спрощеного провадження обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с.Петропавлівка, Куп`янського району, Харківської області, українцем, громадянином України, з середньою освітою, не одруженим, офіційно не працюючим, який не має зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим:
1)27.11.1985 року Куп`янським районним судом Харківської області за ч.3 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі;
2)04.12.1992 року Роменським районним судом Сумської області за ч.2 ст.206, 14 КК України до 2 років позбавлення волі;
3)18.04.1994 року Роменським районним судом Сумської області за ч.2 ст.196-1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
4)27.11.1996 року Роменським районним судом Сумської області за ч.1 ст.106, ч.2 ст.106, ч.2 ст.196-1, ст.42 КК України до 2 років позбавлення волі;
5)21.10.1999 року Роменським районним судом Сумської області за ч.2 ст.206, ч.3 ст.117, ст.42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
6)02.11.2005 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з іспитовим терміном на 3 роки;
7) 18.01.2007 року Московським районним судом м. Харкова ч.1 ст.122, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 02.10.2010р. з Темнівської ВК №-100 Харківської області, по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.2 ст.304 КК України;
8)19.03.2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 ( із застосуванням ст.63 КК України ), ч.1 ст.263, ч.2 ст.304 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 19.12.2016 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.12.2016 року умовно-достроково, невідбутий строк 4 місяці 18 днів,

встановив:

03.10.2020 року, о 21:30 годин, повертаючись до себе додому, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 піднявся на одинадцятий поверх, вказаного будинку. В цей час із зазначеної квартири вийшов рідний брат його цивільної дружини, ОСОБА_3 . Під час розмови, на підґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин та виниклого між ними словесного конфлікту у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , маючи при собі газобалонний пневматичний пістолет, моделі «КМ-44 DHN, калібру 4,5 мм. та розуміючи, що вказаний пістолет до категорії вогнепальної зброї не відноситься, та застосувавши його, він не зможе завдати тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_2 умисно, тримаючи свій вищезазначений пістолет в правій руці та знаходячись на відстані приблизно двох метрів, направив вищевказаний пістолет в бік ОСОБА_5 та почав здійснювати постріли, а саме в область голови та тулуба потерпілого. ОСОБА_3 з метою захиститися від протиправних дій ОСОБА_2 почав тікати по сходах на нижні поверхи під`їзду за вказаною адресою. При цьому, ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , почав слідувати за ним, та продовжувати здійснювати постріли, здійснивши всього чотири постріли в бік утікаючого ОСОБА_5 .
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/2234-С/2020 від 09.11.2020 року, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рубця на голові, а саме з боку нижньої губи у лівого кута рота-рубець неправильно-півмісячної форми з нерівними гіпертрофічними краями, виниклий від ударної дії тупого твердого предмету, ймовірно округлої форми, який по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 дня), відповідно до п.п.2.3.1 «а», п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
Такими діями ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор в обвинувальному акті заявив клопотання про його розгляд у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Як вбачається з доданої до обвинувального акту письмової заяви ОСОБА_2 , що складена у присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Потерпілий ОСОБА_7 також склав письмову заяву, в якій надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженн, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження.
Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали дізнання у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415 від 05.10.2020 року.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена повністю.
Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , суд не встановив.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 в минулому не одноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, офіційного та легального джерела свого матеріального існування не підтвердив, зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання не має, проте мешкає за місцем проживання його цивільної дружини, в тому числі разом з її рідним братом потерпілим ОСОБА_7 , за місцем проживання скарг на нього не надходило, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілого, наявність щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину з боку обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із іспитовим строком в порядку ст.75 КК України, оскільки за умови застосування соціально-виховних заходів з боку органів пробації його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 5883,84 грн. в зв`язку з проведенням експертами Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім.асл.проф. М.С.Бокаріуса» № 18624 від 17.12.2020 року.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.

Згідно п.1), п.2) ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса» витрати на проведення експертизи у розмірі 5883 грн. 84 коп.

Після набрання вироком законної сили визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні газобалонний пневматичний пістолет, моделі «КМ-44 DHN, калібру 4,5 мм., який належить засудженому ОСОБА_2 та використовувався останнім як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберігається в камері схову речових доказів Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області конфіскувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.
Копія вироку не пізніше наступного дня за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий по справі - суддя ОСОБА_1