Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/318/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» липня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

особи, відносно якої передба-

чається застосування примусових

заходів виховного характеру - ОСОБА_4

його законного представника - ОСОБА_5

його захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

його законного представника - ОСОБА_8

його захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження:

-про застосування примусових заходів виховного характеру відносно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, навчається у 9 класі загальноосвітньої середньої школи № 36, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв протиправних діянь, не засуджувався та примусовим заходам виховного характеру не піддавався

в зв`язку із вчиненням ним протиправних діянь, що містять ознаки злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 1 статті 186; частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України

-про обвинувачення

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, навчається у 9 класі загальноосвітньої середньої школи № 26, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не вчиняв протиправних діянь, не засуджувався та примусовим заходам виховного характеру не піддавався

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 15 серпня 2019 року близько 01:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці Соборній в місті Миколаєві разом з ОСОБА_4 (який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність) помітили раніше невідомого їм чоловіка - ОСОБА_12 , який рухався в напрямку проспекту Центрального в місті Миколаєві.

Помітивши ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 поцікавились у останнього, котра година. З метою перевірити час ОСОБА_12 дістав з кишені штанів, які на той момент були одягнені на ньому, свій мобільний телефон марки "iPhone" моделі "7 Plus" /imei: НОМЕР_1 / з влаштованою пам`яттю об`ємом 32 Гб та карткою мобільного оператора "Київстар" - НОМЕР_2 , на який ОСОБА_7 та ОСОБА_4 звернули свою увагу. Крім того, на плечі потерпілого ОСОБА_12 висіла шкіряна чоловіча сумка чорного кольору, на яку також звернули увагу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Помітивши у потерпілого ОСОБА_12 наявність мобільного телефону марки iPhone" моделі "7 Plus" /imei: НОМЕР_1 / з влаштованою пам`яттю об`ємом 32 Гб. та шкіряної чоловічої сумки, у ОСОБА_7 виник злочинний корисливий намір, спрямований на відкрите викрадення зазначеного майна.

Реалізовуючи зазначений умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення почали слідувати за ОСОБА_12 , який рухався в бік вулиці 3-тя Слобідська по проспекту Центральному в місті Миколаєві.

Наздогнавши потерпілого ОСОБА_12 в дворі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , скориставшись тим, що потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, діючи відкрито, відразу поліз до кишені штанів потерпілого ОСОБА_12 , звідки дістав мобільний телефон марки iPhone" моделі "7 Plus" /imei: НОМЕР_1 / з влаштованою пам`яттю об`ємом 32 Гб. вартістю 9.387,25 грн., а ОСОБА_4 , діючи відкрито та повторно, зняв із плеча ОСОБА_12 чоловічу сумку вартістю 400 грн., в якій містились його особисті речі та грошові кошти в сумі 120 грн.

Надалі, утримуючи відкрито викрадене майно (мобільний телефон марки iPhone" моделі "7 Plus") при собі, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, утримуючи при собі викрадене майно, яким в подальшому розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 9.907,25 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнається обвинувачений.

2. Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж)

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Щодо обставин вчинення злочину ОСОБА_7 судом досліджені такі докази.

3.1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений факт вчинення ним злочину визнав та зазначив, що про у содіяному кається, про вчинене шкодує.
Стосовно обставин вчиненого ним злочину пояснив, що дійсно 15 серпня 2019 року разом з ОСОБА_4 гуляли вулицею Соборною у місті Миколаєві, побачили чоловіка, як згодом з`ясувалось - ОСОБА_12 , який був напідпитку, та за пропозицією ОСОБА_4 вирішили забрати його майно.
З цією метою вони підійшли до ОСОБА_12 та спитали його, котра година, з тим, щоб він дістав мобільний телефон. Коли ж ОСОБА_12 телефон дістав, він спробував вихопити телефон з руки, але ОСОБА_12 телефон в руці утримав та пішов своїм шляхом.
Тоді вони з ОСОБА_4 пішли за ОСОБА_12 , наздогнали його у дворі будинку АДРЕСА_3 та, коли той впав, він / ОСОБА_7 / дістав в того з кишені телефон, а ОСОБА_4 зняв в нього з плеча сумку, в якій були гроші.
Після чого вони з ОСОБА_4 поділили викрадене майно та розійшлися по домівках.

3.2. ОСОБА_4 , будучи допитаним в межах цього кримінального провадження, як особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, виклав такий самий перебіг подій та зазначив, що про вчинене шкодує.

3.3. Ці покази узгоджуються з відомостями, що містяться у залучених до матеріалів кримінального провадження документах, зокрема, з відомостями, що містяться:
-у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16 серпня 2019 року;
-у заяві законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - від 19 серпня 2019 року, протоколах огляду виданих ОСОБА_8 предметів та розписки потерпілого ОСОБА_12 , з яких вбачається, що ОСОБА_8 добровільно видала зарядний пристрій та флеш-накопичував від телефону, які отримала від свого сина та які були прийняті ОСОБА_12 як такі, що були вилученими в нього 15 серпня 2019 року. При цьому достовірність відомостей, викладених у цій заяві, представник обвинуваченого у суді підтвердила;
-у заяві ОСОБА_14 про добровільну видачу мобільного телефону, протоколі огляду цього телефону від 22 серпня 2019 року та розписці потерпілого ОСОБА_12 , з яких вбачається, що 15 серпня 2019 року разом з виданими ОСОБА_8 мобільним телефоном та флеш-накопичувачем в ОСОБА_12 протиправно був вилучений мобільний телефон iPhone" моделі "7 Plus";
-у постанові про визнання речовими доказами від 22 серпня 2019 року та розписці потерпілого ОСОБА_12 від 22 серпня 2019 року, з яких вбачається, що 15 серпня 2019 року разом з згаданими зарядним пристроєм, флеш-накопичувачем та телефоном в ОСОБА_12 протиправно була вилучена шкіряна сумка.

3.4. З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № 549 від 20 вересня 2019 року вбачається, що вартість викраденого в потерпілого мобільного телефону становить 9.387 грн. 25 коп.
Вартість іншого майна, що було викрадене в потерпілого, сторони кримінального провадження не оспорюють.

4. Оцінюючи кожен з наведених вище доказів, суд відзначає, що усі вони були отриманими у встановленому законом порядку та про недостовірність будь-якого з них сторони не посилаються.
Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд відзначає, що усі вони узгоджуються поміж собою.
Приймаючи рішення по суті справи, суд враховує й те, що доказів на спростування наведених вище показів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 матеріали кримінального провадження не містять.
За такого відомості, що містять наведені вище докази, суд вважає достовірними.

5. Встановлюючи обставини вчинення злочину на підставі цих відомостей, суд враховує таке.
Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. /частина 1/.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. /частина 3/
Виходячи з цього, суд відзначає, що:
-вказаний прокурором в обвинувальному акті момент наявності в ОСОБА_7 та ОСОБА_4 умислу на відкрите заволодіння майном ОСОБА_12 , а саме - після того, як той дістав мобільний телефон;
-вказаний прокурором в обвинувальному акті факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 переслідували потерпілого до двору будинку АДРЕСА_3 ;
-вказані прокурором в обвинувальному акті обставини заволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_7 майном потерпілого у дворі вказаного будинку
дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими доказами повністю підтверджуються.
Інші ж обставини вчинення злочину, про які вказують ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у своїх показах, які стосуються обставин виникнення їх умислу та їх дій під час вчинення протиправного діяння - прокурором у клопотанні не зазначені, та їх встановлення не потягне за собою покращення становища ОСОБА_7 . З огляду на таке, суд є позбавленим процесуальної можливості встановити ці обставини під час ухвалення вироку.
З огляду на цю обставину та на те, що наведені прокурором обставини дійсним обставинам вчинення злочину не суперечать, суд вважає за можливе ухвалити рішення відповідно лише до тих обставин, що вказані прокурором в обвинувальному акті.
Та обставини вчинення злочину, що встановлені цим вироком, відповідають тим, що наведені прокурором.

З огляду на таке, суд вважає вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

6. Як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує:

1)вчинення ним злочину у неповнолітньому віці;
2)його щире каяття у вчиненні злочину;
3)його активне сприяння розкриттю злочину;
4)його активне сприяння судовому розгляду справи.

7. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було, через що суд вважає, що такі обставини є відсутніми.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри заходів примусового характеру, які слід застосувати відносно кожного з обвинувачених, суд, керуючись приписами статей 65 - 67, 103 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також вік, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи.

При цьому суд виходе з санкції частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України та норм Загальної частини цього Кодексу, що регулюють кримінальну відповідальність неповнолітніх.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

8. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_7 , суд відзначає, що вчинений ним злочин наразі є віднесеним до категорії нетяжких.

При цьому суд відзначає, що злочин ОСОБА_7 був вчинений в нічний час під час його перебування на вулиці без нагляду. До того ж, з залученої до матеріалів кримінального провадження заяви ОСОБА_14 вбачається, що вилучений внаслідок злочину телефон був збутим на ринку "Колос".

Суд враховує також, що наразі заподіяна його діями шкода є повністю відшкодованою, що певною мірою знижує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину.

Разом із цим, суд враховує поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину, зокрема - визначеність його умислу щодо вилучення конкретного майна в конкретного потерпілого, а також - його наполегливість, яка полягала у тому, що він протягом тривалого часу слідував за потерпілим з тим, щоб дочекатись зручного моменту для вилучення майна. Таке певною мірою збільшує суспільну небезпеку його особи.

9. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_15 встановлено, що він раніше не засуджувався та суспільно небезпечних діянь не вчиняв.

ОСОБА_16 мешкає разом з матір`ю та вітчимом, стосунки в родині хороші, сварок не виникає. З вітчимом в нього стосунки хороші, ОСОБА_16 може звернутись до нього з порадою, шанує його думку, прислухається до порад.

За інформацією навчального закладу, до виконання громадських доручень ОСОБА_16 ставиться недбало. За характером він товариський, врівноважений, спокійний, самостійний, піддається чужому впливу, безвідповідальний, недисциплінований, лінивий.

Особистих інтересів та захоплень він не має, вільний час проводить за іграми у мобільному телефоні.

Як зазначено в матеріалах досудової доповіді, мати не може повною мірою контролювати поведінку свого сина.

Згідно матеріалів досудової доповіді, під час її складання були виявлені наступні криміногенні фактори, які можуть впливати на його поведінку:

-неконструктивне проведення вільного часу;

-наявність знайомих з кримінального середовища;

-здатність потрапляти під негативний вплив оточуючих;

-недостатній рівень контролю з боку матері.

Орган пробації також відзначає, що незважаючи на всі фактори ризику, ОСОБА_16 вмотивований до зміни своєї поведінки та до самовдосконалення, має чіткі плани на майбутнє.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вчинення ОСОБА_16 злочину не було результатом випадкового збігу обставин, але - природним наслідком його занедбаності та способу проведення ним вільного часу.

Призначення покарання.

10. Санкція частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України передбачає такі види покарання:
-штраф;
-громадські роботи;
-виправні роботи;
-арешт;
-позбавлення волі на певний строк.

При цьому відповідно до статей 100, 101 Кримінального Кодексу України такі види покарання, як громадські роботи, виправні роботи та арешт не можуть бути застосовані до цього обвинуваченого, адже наразі йому не виповнилось 16 років.

Оскільки ОСОБА_7 є неповнолітнім, штраф може бути застосований до нього лише у разі, якщо він мав би самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.
Матеріали справи ж свідчать, що наразі він ніде не працює, власних коштів та будь-якого майна у власності не має.
Отже, це покарання також не може бути застосованим відносно ОСОБА_7 .

Наведене доводить, що відносно ОСОБА_7 слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

11. При визначенні міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує санкцію частини 1 статті 186 Кримінального Кодексу України, а також вимоги статті 102 Кримінального Кодексу України щодо мінімального розміру такого покарання.
За такого з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 /шість/ місяців.

12. Під час судового розгляду кримінального провадження сторони вважали за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі статті 105 Кримінального Кодексу України - із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Але з таким погодитись неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 105 Кримінального Кодексу України неповнолітній може бути звільнений від відбуття покарання у разі, якщо судом буде встановлено, що він, окрім наявності інших обставин, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку не потребує покарання.

12.1. В цьому ж випадку , як доведено вище, вчинення злочину ОСОБА_7 не було результатом випадкового збігу обставин, але - було природним наслідком інших обставин.

Впливовість та небезпека цих обставин підтверджується тим, що вони призвели до вчинення злочину, який аж ніяк не може бути сприйнятим, як дитячі пустощі та під час якого ОСОБА_7 не приховував свого наміру заволодіти чужим майном (отже - дій щодо заволодіння чужим майном він не соромився), діяв, ігноруючи волю потерпілого (який, до речі, є суттєво старшим за нього) та нехтуючи його думкою.

Таке у сукупності не дає підстав вважати, що внаслідок самих лише виховних заходів, зокрема - внаслідок самого лише виховного впливу кримінального процесу - вплив встановлених судом негативних обставин є усунутим, в зв`язку із чим ОСОБА_7 наразі не потребує покарання

12.2. До того ж, з матеріалів досудової доповіді не вбачається, що після вчинення злочину фактична поведінка ОСОБА_7 є бездоганною, зокрема - що після вчинення злочину він почав відповідально ставитись до своїх обов`язків, змінив своє ставлення до навчання, почав більш продуктивно проводити вільний час тощо.

Той факт же, що після вчинення злочинів нових злочинів він не вчинив не є ознакою "бездоганності" поведінки в контексті вимог статті 105 Кримінального Кодексу України.

Отже, передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_7 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру є відсутніми.

13. В той же час, відомості, що характеризують особу ОСОБА_7 , історію обвинуваченого, а також встановлену органом пробації низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, суд вважає, що його виправлення є можливим без застосування до нього покарання за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчинення повторних кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим вважає за можливе на підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обв`язки, передбачені статтею 76 цього Кодексу /з урахуванням рекомендацій органу пробації/

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

14. Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України з метою встановлення обставин вчинення злочину було витрачено 1.256 грн. 08 коп..

Відповідно до статті 124 КПК України вказані процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого.

Вирішення питання про долю речових доказів.

15. Речові докази у справі - мобільний телефон марки iPhone" моделі "7 Plus" /imei: НОМЕР_1 / , зарядний пристрій до нього, флеш-накопичувач, чоловічу сумку чорного кольору марки "Shirzad", як майно, що було предметом кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути його власнику - ОСОБА_12 ..

16. Речовий доказ у справі - мобільний телефон "Lenovo A6020a40" /imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 /, як предмет, який не має відношення до суспільно-небезпечного діяння або кримінального правопорушення, з огляду на що не містить на собі його слідів, - на підставі частини 6 статті 100 КПК України слід повернути його власнику - ОСОБА_17 .

Цивільні позови в межах цього кримінального провадження не заявлялись.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців /шість місяців/
На підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3)пройти пробаційну програму "Зміна прокримінального мислення"

Стягнути з ОСОБА_7 у прибуток держави 1.256 грн. 08 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Речові докази у справі - мобільний телефон марки iPhone" моделі "7 Plus" /imei: НОМЕР_1 / , зарядний пристрій до нього, флеш-накопичувач, чоловічу сумку чорного кольору марки "Shirzad" - ОСОБА_12 ..

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "Lenovo A6020a40" /imei1: НОМЕР_3 ; imei2: НОМЕР_4 / - повернути ОСОБА_17 .

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_18 =

20.07.2020