У Х В А Л А
слідчого судді
01.12.2020 року слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 від27 грудня 2019 року на бездіяльність уповноваженої особи СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Дана скарга подана скаржником до суду 02 січня 2020 року, однак у змісті скарги вказується, що така подана на електронну адресу з офіційної електронної адреси через перебування ОСОБА_3 в іншому місті, тобто через фізичну неможливість подати скаргу через канцелярію суду і недоцільність направляти поштою. Вказано також, що через систему електронний суд скаргу подати не вдалося (п. 8).
Таким чином, скаржником (скаржниками) маніпулюючи своїми процесуальними правами подав ( подано) до одного й того ж суду дві аналогічні скарги, які датовані 27 грудня 2019 року.
Скаргу, яка є предметом розгляду, мотивують тим, що 23.12.2019 року ОСОБА_3 подано до СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області заяву про вчинення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 та трьома суддями Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 382 КК України. Вважає дії судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 та трьох суддів Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконними.
Відтак, цитуючи далі норму закону, зазначають, що відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення
відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, не допускається. Вважає (вважають), що уповноважені особи СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області не виконали вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, а тому просить (просять) скаргу задоволити.
У судове засідання скаржник не прибув двічі, хоч повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, і, даний факт підтверджується фіксацією відповідних повідомлень на офіційному сайті суду, рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення та телефонограмами. Однак скаржник на виклик суду не прибув, причини неявки суду не повідомив.
Зважаючи на те, що процесуальні права скаржника на участь у судовому засіданні були забезпечені, слідчий суддя розцінює його неявку, як ухилення від виконання процесуальних обов`язків, забезпечити особисту участь чи представника в судове засідання для розгляду скарги (ст.. 306 КПКУ), а тому слідчий суддя приходить до висновку про можливість розглянути скаргу за наявними доказами у відсутності скаржника.
Представник правоохоронного органу, процесуальна бездіяльність, як на думку скаржника, оскаржується останнім, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
При цьому, як і попереднім слідчим суддею встановлено, що скаржник ОСОБА_3 23.12.2019 року звернувся із заявою до СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області про, як на його скаржника (скаржників) думку, вчинення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 та трьома суддями Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 382 КК України.
Відомості у ЄРДР за вказаною заявою не внесено, а відтак, скаржник вважає такі дії посадових осіб Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області неправомірними.
З об`єктивної сторони, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
За змістом ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст.55 Конституції України, ст.. 55 57 та ст. 60 КПК України.
Відтак, зважаючи на законодавчу процедуру розгляду таких заяв правоохоронними органами чи прокурором, вони, після отримання відповідної заяви, відповідно до ст. 214 КПК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання такої заяви, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Аналогічний порядок визначено і у «Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженому наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 06 квітня 2016 року.
Так, згідно з п. 1 розділу 3 зазначеного вище «Положення», внесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням вимог ст.. 214 КПК України, у тому числі й з урахуванням викладених у скарзі обґрунтувань про реальні кваліфікуючі ознаки складових злочину ( кримінального правопорушення, проступку).
Крім того, норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.
Більш того, із змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що скаржник не погоджується з діями судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 та трьох суддів Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а саме з процесуальними рішеннями.
У той же час, сама по собі незгода з судовим рішенням, не є підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення суддею, який ухвалював це рішення.
Така незгода може бути викладена у визначеному процесуальному порядку, а саме оскарження судового рішення в апеляційному та касаційному порядку.
Як вказується у практиці Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, - право на суд не є абсолютним, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процессу, послідовність здійснення своїх прав сторонами, прийняття рішення за умов повного всебічного і обєктивного розгляду справи, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.
Відповідно до ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
За змістом диспозицій статей 161 і 382 КК України та обставин зазначених скаржником у заяві про, як на його думку, вчинення кримінального правопорушення суддями при здійсненні ними правосуддя, останні не є і не можуть бути суб`єктами кримінальної відповідальності за даними нормами закону, оскільки у розглядуваному випадку у їх діях відсутні чотири складових вказаних кримінальних норм, об`єкт, суб`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторони.
Згідно з ч. 2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не може бути наслідком кримінальної відповідальності, оскільки не має навіть наслідку дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.
Відтак, правові підстави у правоохоронного органу, дії якого оскаржує скаржник, для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 23.12.2019 року, відсутні.
Згідно зі ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, як слідчий суддя, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 23 вересня 2019 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 126 Конституції України, ч. 2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 214, 303-307, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 у судовій справі № 465/40/20, судове провадження № 1- кс/465/1595/20 на бездіяльність уповноваженої особи СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його, скаржника заявою від 23 вересня 2019 року - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_9