ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1961/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 646/318/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
УХВАЛА
30 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилався на необґрунтованість підозри, у зв`язку з тим, що в її основу покладені докази, що є недопустимими, так як отримані внаслідок процесуальних порушень під час затримання. Вважає, що фактично підозрюваного було затримано на підставі ст. 209 КПК України, а не в порядку ст. 208 КПК України, права йому не роз`яснювались, протокол про затримання його відповідно до вимог ст. 208 КПК України відсутній в матеріалах справи. При цьому особистий обшук, під час якого було вилучено у ОСОБА_7 психотропну речовину амфетамін, слідчий оформив у вигляді протоколу огляду місця події від 21.01.2020, а тому, протокол огляду місця події є недопустимим доказом, так як фактично було проведений особистий обшук підозрюваного. Висновок експертизи, в якому зазначено про вилучення психотропних речовин у ОСОБА_7 , також вважає недопустимим доказом, оскільки він отриманий на підставі протоколу огляду місця події, в якому було зазначено про нібито добровільну видачу ОСОБА_7 психотропних речовин- амфетаміну. В протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 22.01.2020 були зафіксовані показання щодо психотропних речовин, які надавались ним під психологічним тиском. Тому вважає повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 22.01.2020 незаконним та необґрунтованим, оскільки докази, на які посилається слідчий є недопустимими. Також вважає, що слідчим було порушено порядок вручення зміненої підозри 16.04.2020 та 17.04.2020, так як ОСОБА_7 не отримував цих повідомлень, у вказані дні повідомлення ОСОБА_7 не вручались згідно до вимог ст. 278 КПК України. А тому вважає, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного за цими підозрами, а лише за повідомленням про підозру від 22.01.2020 р.
Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надіслав заяву про перенесення судового засідання. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянтів, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
18.09.2020 року захисник ОСОБА_6 звернувся в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 до слідчого судді зі скаргою повідомлення про підозру від 22.01.2020 р. та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.04..2020 р. та 17.04.2020 р. ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в якій посилався на необґрунтованість та незаконність повідомленої підозри за ст. ч. 2 ст. 307 КК України у зв`язку з чим просив скасувати вказані повідомлення про підозру від 22.01.2020 р., 16.04.2020 р., 17.04.2020 р. ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, виключивши відповідні відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_7 з Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обгрунтування скарги захисник посилався на недопустимість доказів, на яких грунтується підозра, так як вони отримані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Повідомлення про підозру від 16.04.2020 р. та 17.04.2020 р. взагалі не вручені ОСОБА_7 .
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.
Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ній вимогам.
Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення.
Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.
Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Дотримуючись та застосовуючи таку практику ЄСПЛ, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК від 22.01.2020 р. і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 16.04.2020 та 17.04.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як вбачається із повідомлення про підозру від 22.01.2020 р., в ній вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена. Процедура повідомлення ОСОБА_7 слідчим виконана відповідно до вимог чинного законодавства. Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.04.2020 та 17.04.2020 р. також відповідає зазначеним вимогам.
Твердження захисника підозрюваного з приводу того, що вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 не вручалось, а також поштовим зв`язком не отримувалось колегія суддів не може визнати обгрунтованим, оскільки, як об`єктивно вбачється з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, в її останній редакції від 15.07.2020 р. було вручене відповідно до положень ч.1 ст.278, ч.3 ст.111, ч.1, 2, 8 статті 135 КПК України, дорослому члену сім`ї ОСОБА_7 , а саме батьку.
Доводи захисника з приводу визнання доказів, на яких грунтується підозра недопустимими, є необгрунтованими і передчасними. Підозра є процесуальним рішенням, яке складається і повідомляється слідчим чи прокурором з урахуванням обставин, які автор вважає встановленими. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена в будь-який спосіб. Оцінка доказів стосовно їх допустимості на цьому етапі досудового розслідування і судом не вирішується. Вказані питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, в разі направлення обвинувального акту прокурором, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів будуть перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду і не дає підстав для скасування підозри.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені обгрунтовані та вмотивовані підстави для відмови у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 і які відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 111,135, 138, 277, 278, 279, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді