Справа № 182/8507/19
Провадження № 1-кп/0182/462/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2019 за № 0002554 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , працює водієм АТ «ДТЕК», із загально-спеціальною освітою, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_6

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 25.09.2019 приблизно о 17:00 год. знаходився поряд із вхідною хвірткою на територію подвір`я будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - з іншої, на ґрунті тривалих неприязних відносин відбулася словесна сварка.
В ході даної сварки ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 штовхнули хвіртку, за яку тримався ОСОБА_6 . В результаті чого ОСОБА_6 не втримався на ногах та впав на землю.
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
25.09.2019 приблизно о 17:00 годині ОСОБА_3 , увійшовши на територію подвір`я будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, не маючи наміру на заподіяння смерті, з ціллю спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс лежачому на землі ОСОБА_6 приблизно 10 ударів ногою в грудну клітину зліва, чим заподіяв останньому, згідно висновку судово-медичного експерта №713 (додатковий) від 27.11.2019 тілесне ушкодження у вигляді - закритої травми живота з ушкодженням селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю та показав суду, що потерпілий є його рідним братом. 25.09.2019 він знаходився в гаражі ГК «Дружба», що знаходиться в районі молокозаводу. Його дружина ОСОБА_7 пішла до його матері ОСОБА_9 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Приблизно о 17-00 годині йому зателефонувала дружина та повідомила, що її ображає його брат ОСОБА_10 , останній виштовхував її з двору, ображав, кричав, що б вона більше не приходила до матері, при цьому дружина плакала. Тоді він разом з сином ОСОБА_11 , 1999 року народження, поїхали за вище зазначеною адресою до дружини та матері. Приїхавши, між ним та потерпілим ОСОБА_6 почалася сутичка, вони стали сваритися. Потерпілий стояв, тримаючись за хвіртку, а він штовхнув хвіртку, від чого потерпілий впав в кущі на бік, витяг з них залізний прут і встав, після чого почалася бійка. Він штовхнув потерпілого, останній впав, тоді він вдарив потерпілого 7-8 разів в область грудної клітини ногами. Далі потерпілий ОСОБА_6 піднявся, забіг у двір, вони у двір не заходили, а пішли додому. Потім йому зателефонувала мати та сказала, що вони викликали поліцію, тому вони з сім`єю повернулися назад на АДРЕСА_2 . Під час бійки у нього при собі був травматичний пістолет, але він його не застосовував, пістолет просто випав під час бійки, потерпілий його підняв. Коли приїхали співробітники поліції, вони перевірили документи на цей пістолет. У нього з потерпілим неприязні відносини вже давно, вони не знаходили спільну мову, через те і були постійні сутички, останні 15-18 років вони взагалі не спілкувались. ОСОБА_6 живе з матір`ю, з якою він також довгий час не спілкувався. А у квітні 2019 р., дізнавшись, що у його матері рак, вони з сім`єю пішли та помирилися з матір`ю. Його дружина ходила до матері, приносила їй продукти та гроші, але потерпілий все викидав це і було причиною конфлікту. До вищезазначеної події у нього бійок з потерпілим не було. Заявлений позов прокурора добровільно відшкодував, також вони знайшли спільну мову з потерпілим, він відшкодував йому шкоду. У вчиненому кається, просить не позбавляти його свободи.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що обвинувачений його брат, з яким вони довго не бачились, бо взагалі перестали спілкуватись. Він проживав разом з матір`ю. Обвинувачений з сім`єю довго не приходили до їх матері, а з квітня 2019 р. стали навідувати її, приносили їй якусь ковбасу, небагато грошей. Йому це не подобалось, він робив зауваження ОСОБА_12 дружині обвинуваченого, та казав щоб вона не приходила. 25.09.2019 він приїхав додому з роботи, тоді його мати вже майже не ходила, почав спілкуватися з матір`ю. Побачив, що прийшла ОСОБА_7 , він їй сказав, щоб вона більше не приходила, оскільки їх не було 15 років і далі без них вони проживуть. ОСОБА_7 зайшла у будинок, він почав її вигонити, з ганку будинку він її зіштовхнув, вона ще розбила горщик з квіткою, він дійсно ображав її нецензурною лайкою, але з хвіртки вона вийшла сама. Потім він зайшов всередину будинку, приблизно через 10-ть хвилин ОСОБА_7 повернулася зі своїм молодшим сином, покликали його до хвіртки. Він підійшов і тут під`їхала братова машина, з неї вийшов обвинувачений зі своїм старшим сином, вони підійшли до хвіртки, обвинувачений вийняв пістолет, вистрелив з нього, але не влучив, потім він вибив пістолет з рук брата. Почалася бійка, він упав на стежку, йому почали завдавати удари, приблизно 7-8 ударів було точно. Переважно удари йому наносив обвинувачений, потім він закричав і вибігли сусіди. Сім`я обвинуваченого злякалася та вибігла за двір. Потім він викликав поліцію, сім`я брата повернулася та вони просили повернути пістолет. Ним був заявлений цивільний позов, але він відмовляється від позову, оскільки вони з братом досягли згоди і той відшкодував йому завдані збитки. Просить брата суворо не карати та не позбавляти свободи.
Свідок ОСОБА_13 суду показала, що приблизно у вереснів 2019 р. десь о 17-00 годині, прийшовши з роботи, вона почула крик на вулиці, вийшла, підійшла ближче до будинку сусідів і побачила, що обвинувачений ОСОБА_4 тримає потерпілого ОСОБА_10 за шию правою рукою, а ногою наносить удари. Поруч з ними були дружина обвинуваченого і його син ОСОБА_14 , але щоб потерпілого бив хтось, крім обвинуваченого, вона не бачила. Потерпілий лежав на землі та голосно кричав. Вона також почала кричати, що викличе поліцію і обвинувачений припинив бійку. Далі приїхала поліція, хто її викликав, вона не знає. Зазначила також, що на місці події було знайдено пістолет, але чий він був, їй не відомо. Причину конфлікту їй не відома.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що потерпілий його сусід. Приблизно у вересні 2019 р. у другій половині дня він вийшов з будинку, почув звуки сварки. Побачив потерпілого, якого били обвинувачений з дружиною та їх сином. Обвинувачений утримував за шию потерпілого, який лежав на правому боці, а син обвинуваченого та його дружина наносили удари в область спини, та ніг. Збіглися сусіди, почали кричати, що викликали поліцію, після чого обвинувачений з сім`єю почали відступати. Він бачив, що потерпілий сховав пістолет. ОСОБА_3 з родиною спочатку поїхали, через деякий час вони знову повернулися, вимагали повернути пістолет, погрожували, хтось викликав поліцію і співробітники поліції вилучили той пістолет. Він детально описати все не може, так як на деякий час повертався до себе до дому, у майстерню.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів та показів потерпілого і свідків, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, законність, допустимість та достовірність яких сторонами судового провадження не оспорювались:
№ 0002554:
-протоколом огляду місця події від 16.10.2019, відповідно до якого проведено огляд прилеглої території до будинку АДРЕСА_2 у присутності двох понятих. Під час огляду проводилось фотографування, нічого не виявлено та нічого не вилучалось. До протоколу додано фото таблицю (а.п. 16-17);
-висновком експерта №673 від 13.11.2019, згідно якого відповідно до наданої медичної картки стаціонарного хворого №1345 КП «Нікопольська МЛ №1», протоколу операції №461 від 02.10.2019 р. у ОСОБА_6 встановлений розрив селезінки по діафрагмальному краю (розмір розриву не вказаний), внутрішньо-черевний крововилив (600мл крові зі згустками) (а.п. 32-33);
-висновком експерта №10089/2Е від 22.11.2019, згідно якого давність гематоми в селезінці ОСОБА_6 становить близько 8 діб. В паренхімі селезінки на деякій відстані від гематоми патологічних змін не виявлено (а.п. 37-39);
-висновком експерта (додатковий) №713 від 27.11.2019, згідно якого виявлене у потерпілого ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді закритої травми живота з ушкодженням селезінки, внутрішньочеревної кровотечі відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту к Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Згідно даних судово-гістологічного дослідження селезінки ОСОБА_6 давність гематоми селезінки становить близько 8 діб, до моменту оперативного втручання (02.10.2019р.), що не виключає можливість спричинення даного тілесного ушкодження в строк, вказаний у постанові слідчого (25.09.2019) (а.п. 41-42);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2019, згідно якого проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення показів ОСОБА_6 , у присутності понятих за участю потерпілого ОСОБА_6 . В ході проведеного слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 розповів та показав на місці, біля будинку № 18а розташованого в м. Нікополі по вул. Першотравнева, обставини скоєного відносного нього ОСОБА_3 злочину. До протоколу долучено диск з записом слідчого експерименту (а.п. 43-45);
-висновком експерта (додатковий) №714 від 27.11.2019, згідно якого механізм спричинення виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_6 від 16.10.2019 (а.п. 47).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), за якими він обвинувачується.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 та інш.).
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином (ч.1 ст. 121 КК України).
Також, суд враховує обставини справи; особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.п. 93), за місцем реєстрації та фактичного місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 22), офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 90), на обліку у лікаря-нарколога також не перебуває (а.п. 91).
Обставинами, що пом`якшують покарання суд вважає щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), добровільне відшкодування завданих збитків (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції статі, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини, добровільне відшкодування завданого збитку, думку потерпілого, який просить не позбавляти обвинуваченого свободи, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Щодо заявлених цивільних позовів суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України обвинувачений має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
В ході досудового розслідування прокурором в інтересах КП «Нікопольська міська лікарня №1» ДОР» був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріального збитку у сумі 2 933 грн. 80 коп.
Як вбачається із матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження повністю відшкодував вказаний вище цивільний позов, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №26085744 від 26.03.2020 року.
Крім того, потерпілим ОСОБА_6 був також заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків на суму 15 000,00 грн. та моральних збитків на суму 50 000,00 грн. Однак, про що свідчить розписка, обвинувачений виплатив потерпілому збитки і він відмовився від цивільного позову.
Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст.121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільні позови закрити, у зв`язку з їх добровільним відшкодуванням.
Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1