Провадження № 1-кс/756/2100/20
У Х В А Л А
Іменем України

09 грудня 2020 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0005060 від 05.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до речей і документів,
в с т а н о в и в:

У провадженні слідчого відділу Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005060 від 05.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні слідчий вказує, що 12.06.2003 року невстановлені досудовим розслідуванням особи підробили довіреність від громадянки ОСОБА_5 на громадянина ОСОБА_6 , на підставі якого останній уповноважувався управляти та розпоряджатися всім майном належним громадянці ОСОБА_5 . Вказане сфальсифіковане доручення складене на бланку серії ВАМ №093710 посвідчене державним нотаріусом 11-ї ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , зареєстроване в реєстрі за №2у-1650. В результаті використання вказаного підробленого доручення, було здійснено незаконний продаж житлового будинку та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , які належать громадянці ОСОБА_5 .

В своєму поясненні, яке складене 25.06.2010 року, громадянка ОСОБА_5 вказує, що остання проживає за адресою: АДРЕСА_1 , будинок, в якому вона проживає, вона нікому та ніколи не мала наміру продавати, громадянина ОСОБА_8 не знає, жодних доручень на ім`я останнього не надавала. В подальшому в ході допиту у якості потерпілої, який мав місце 06.06.2013 року громадянка ОСОБА_5 зазначає, що проживає в зазначеному будинку починаючи з 1952 року, про факт продажу зазначеного будинку громадянка ОСОБА_5 дізналася під час спілкування з дільничним офіцером поліції приблизно в 2010 році. В ході допиту громадянка ОСОБА_5 стверджує, що ніколи та нікому жодних нотаріальних довіреностей вона не надавала.

Допитана в якості свідка 02 квітня 2012 року громадянка ОСОБА_7 повідомила, що вона можливо дійсно посвідчувала вказану вище довіреність. В подальшому 23 березня 2012 року під час допиту у якості свідка підтвердила покази надані нею раніше. Пізніше, а саме 02.04.2012 року, під час проведення очної ставки з громадянкою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 стверджує, що вона дійсно видавала довіреність зареєстровану в реєстрі за №2у-1650.

Слідчим ІНФОРМАЦІЯ_2 було здійснено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) №5885/125/51/04-17 від 27 червня 2017 року, на який було надано відповідь за вих. №4723/01-16 завідувачем ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 про те, що дійсно в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно зберігається довіреність, що посвідчена ІНФОРМАЦІЯ_3 12 червня 2003 року за реєстровим №2у-1650 від імені ОСОБА_5 , яка в наслідок пожежі в 2004 році частково пошкоджена. Також, для долучення до матеріалів кримінального провадження була надана копія вищезазначеної довіреності.

Таким чином, на даний час у ході досудового розслідування з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, виникла необхідність в тимчасовому доступі до оригіналів документів, що містяться в технічній документації по земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :78:047:0006).

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 та слідчий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань не подавали.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитись з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної або фізичної особи, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з якими подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною 5 статті 163 КПК України, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

В клопотанні слідчий зазначає, що документи, до яких необхідно надати тимчасовий доступ, зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_5 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, слідчим у клопотанні не наведено можливість використання як доказів у кримінальному провадженні за ч.4 ст.190 КК України відомостей, що містяться в речах і документах, щодо яких подано клопотання, не зазначено у клопотанні та не доведено неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Крім того, слідчим задекларовано, проте не доведено існування обставин, передбачених ч.2 ст. 163 КПК України, тобто не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, до яких слідчий просить надати тимчасовий доступ.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що сторона кримінального провадження у своєму клопотанні не довела наявність достатніх підстав вважати існуючими юридичні факти, які передбачені п.2 ч. 5 ст. 163 КПК України, які б дали змогу слідчому судді постановити ухвалу про надання тимчасового доступу до речей та документів.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 162, 163, 164, 166, 309 ч.1 п.10, 372 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0005060 від 05.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до речей і документів, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1