У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/134/20

Номер провадження 1-в/184/17/20

10 липня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вівчухи Городетського району Львівської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, до засудження не працюючої, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 12.02.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за п. 12 ч. 2 ст. 115, 69 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.10.2012 року по 15.03.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 2 ст. 75 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області замінено не відбуту частину покарання 2 роки 11 місяців 3 дні на більш м`яке у виді обмеження волі,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ДУ"ПВЦ (№79)" - ОСОБА_5 , засудженої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
До Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява засудженої ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до якої остання посилається на те, що сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою вона довела своє виправлення, а тому просить застосувати щодо неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.
Засуджена просила задовольнии її заяву та вказала, що у вчиненому злочині вона щиро розкаялася, усвідомила протиправність своєї поведінки та наслідки вчиненого злочину та вказала, що у подальшому жодних порушень закону вона не допустить

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву засудженої підтримав, та просив її задовольни.
Представник ДУ"ПВЦ (№79)" заяву засудженої ОСОБА_3 не підтримала та просила в її задоволені відмовити, посилаючись на те, що засуджена за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, заохочень не має, мала два стягнення, які на даний час в установленому законом порядку погашені, поведінка засудженої в установі на неналежному рівні, а тому адміністрація установи вважає, що на даний час засуджена не досягла такого стану виправлення, за якого він неї не очікується вчинення нових правопорушень та поведінка останньої вимагає контролю зі сторони адміністрації установи.
В судовому засіданні прокурор у задоволенні вищевказаної заяви просив відмовити посилаючись на те, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела виправлення, окрім того зазначив, що отримані у попередніх установах відбування покарання засудженою заохочення були враховані судами при застосуванні до засудженої ст..82 КК України, а нових заохочень з того часу засуджена не отримала.
Розглянувши заяву засудженої ОСОБА_3 заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 засуджена 12.02.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за п. 12 ч. 2 ст. 115, 69 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.10.2012 року по 15.03.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 2 ст. 75 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області замінено не відбуту частину покарання 2 роки 11 місяців 3 дні на більш м`яке у виді обмеження волі.

Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_3 відбуває покарання з 25.10.2012 року. За час відбування покарання у слідчому ізоляторі м.Дніпро характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала. Під час відбування покарання у ДУ «Павлоградська виправна колонія (№142)» характеризувалась посередньо, мала одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку та два заохочення. До Державної установи «ПВЦ (№79)» прибула 15.08.2018 року з Приазовської ВК №107, де характеризувалась задовільно, мала два заохочення, стягнень не мала. По прибуттю до установи була працевлаштована до контрагентського об`єкту ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» робочою. На даний час працевлаштована до виробничої майстерні установи - швачкою. За період відбуття покарання в установі ПВЦ-79 характеризується посередньо, має два стягнення, які погашенні у встановленому законом порядку, заохочень не має; у взаємовідносинах з іншими засудженими іноді конфліктна; не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Розглядалось питання про можливість умовно дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України, рішенням комісії відмовлено ( протокол №2 від 30.01.2019 року).

У відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, не відбутий строк покарання засудженою ОСОБА_3 станом на 17.02.2020р. становить 9 місяців 17 днів.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Так, відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженої ст.81 КК України, заохочення, тякі були отримані засудженою за час відбування покарання, вже враховані судом при застосуванні відносно останньої ст..82 КК України. Нових заохочень після пом`якшення покарання засуджена ОСОБА_3 не отримала, натомість до неї було застосовано два стягнення, які на даний час хоч і погашені у встановленому законом порядку, проте свідчать про відсутність зразкової поведінки у засудженої, з огляду на що остання не довела свого виправлення.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.81 КК України, а відтак неможливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_3 про її умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст оголошено 13.07.2020 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1