У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03.07.2020р. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вороне Жашківського району Черкаської області, проживає у вказаному населеному пункті по АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_8

потерпіла: ОСОБА_9

представник потерпілої ОСОБА_10

обвинувачений: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

_____________________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/858/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_11
категорія ст.286 ч.2 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

Захисник просить вирок скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_7 визнано винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 грошову суму в загальному розмірі 250 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у розмірі 4576 грн.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ПАТ "Українське страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп", ОСОБА_13 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення залишено без розгляду.
Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій засудженого та доведеності його вини, прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого через м`якість.
Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 недостатньо врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, його наслідки та посткримінальну поведінку обвинуваченого.
Прокурор звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що обвинувачений попри очевидність допущених порушень повністю своєї вини не визнав, за для уникнення відповідальності надав власну оцінку причин ДТП, вказавши на стан дорожнього покриття (ожеледиця) та майже нульову видимість.
Зазначає, що упродовж понад двох років з моменту вчинення злочину і завдання матеріальної шкоди потерпілому, обвинувачений не вживав заходів для відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Наголошує, що призначене судом обвинуваченому покарання відповідно до санкції ч.2 ст.286 КК України є мінімальним, що хоча і не виходить за межі зазначеної частини статті КК Кодексу України, проте з огляду на особу обвинуваченого, очевидність порушення ним Правил дорожнього руху України, тяжкість наслідків, що настали, невідшкодування завданої злочином моральної шкоди є явно несправедливим через м`якість.
Захисник вважає, що висновок інженерно-транспортної експертизи № 17 від 19.02.2018 року відповідно до якого дії воді автомобіля Volvo FH 12 регламентувалися п.2.3 б), 13.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди є недопустимим доказом. На думку захисника при призначенні вказаної експертизи на її вирішення не поставлені питання щодо наявності порушень ПДР з боку водія автомобіля Mersedes-Benz 413. Твердить, що у висновку не було з`ясовано ступеня участі кожного з водіїв у спричиненні злочинного наслідку.
Вважає, що водій зазначеного автомобіля створив аварійну ситуацію, наявність якої стороною обвинувачення та судом при встановлені фактичних обставин події не врахована.
Наголошує на тому, що у вироку суд вказав про те, що всі проведені в ході досудового розслідування експертні дослідження з відповідними висновками (у тому числі і висновок № 117 від 19.02.2018р. визнає належними доказами.
Вказує, що в ухвалах суду першої інстанції про призначення комплексної транспортно-трасологічної автотехнічної експертизи від 14.03.2019р. та від 25.07.2019р. суд вказав, що при проведенні судової інженерно-трнспортної експертизи не було досліджено всі матеріали кримінального провадження, що на думку апелянта дає підстави вважати, що висновок вказаної експертизи є недостатнім, неповним.
Наголошує також на тому, що пояснення невстановленої особи (свідка ОСОБА_14 ) надані експерту для проведення дослідження.
При цьому вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Окрім того, зазначає, що суд не надав йому достатнього часу для підготовки до судових дебатів та не задовольняв його клопотання про оголошення перерви.
Твердить, що сторона обвинувачення за два роки судового розгляду не доставила для допиту в судове засідання свідка ОСОБА_14 , показання якого на думку захисника вкрай важливі для встановлення істини в справі. Наголошує, що відмова сторони захисту від допиту зазначеного свідка позбавила сторону захисту посилатись на його показання, які відомі суду лише з дослідницької частини висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 117 від 19.02.2018р.
Зазначає, що суд надав йому лише 20 хвилин для підготовки до дебатів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Обвинувачений ОСОБА_7 02 лютого 2018 року близько 14.25 год., рухався по автодорозі М-05 (Київ-Одеса), керував технічно справним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем марки VOLVO FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом/контейнеровозом марки SCHMITZ SPR 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався у світлий час доби зі сторони м. Київ в напрямку м. Одеса в Кривоозерському районі Миколаївської області, зі швидкістю приблизно 70 км/год., в кабіні якого знаходився сам. При цьому, попереду нього у попутному йому напрямку біля правого краю проїзної частини автодороги в стані повної зупинки знаходився вантажний фургон малотонажний марки MERCEDES-BENZ 413, реєстраційний номер НОМЕР_3 , біля якого перебував пішохід ОСОБА_15 Рухаючись у вказаному напрямку, в районі вказівного стовпчика автодороги 282 км., обвинувачений ОСОБА_7 , в порушення вимог п.п.2.3 «б», 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: під час свого руху був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, хоча об`єктивно мав таку можливість, не дотримувався безпечної дистанції із вантажним тягачем, який рухався попереду у попутному з ним напрямку, при виникненні перешкоди, яку об`єктивно міг виявити (вантажний фургон малотонажний марки MERCEDES-BENZ 413, р/н НОМЕР_3 ), не вжив заходів щодо безпечного його об`їзду, в результаті чого допустив зіткнення із вказаним транспортним засобом, після чого продовжив свій рух та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_15 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №53 від 14 березня 2018 року, смерть ОСОБА_15 , 1980 року народження, настала від травматичного гемоторакса при множинних місцевих переломів ребер справа з розривами пристінної пліви і пошкоджень тканини правої легені. Згідно з висновку експерта №117 від 19 квітня 2018 року дії водія автомобіля VOLVO FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом/контейнеровозом марки SCHMITZ SPR 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не відповідали вимогами п.п.2.3 "б", 13.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку ними своїх апеляційних скарг, пояснення потерпілої та її представника на підтримку апеляційної скарги прокурора та заперечення на апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 129 Конституції України, вказується на те, що забезпечення обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства, а відповідно до ст. 7 КПК України його віднесено до загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

У положеннях ст. 20 КПК України, що розкривають зміст забезпечення права на захист, як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.
У своїй практиці Європейський Суд з прав людини наголошував на необхідності забезпечення права на захист у кримінальному провадженні з його початкового етапу. Зокрема, в п. 63 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.06.2011 р. у справі «Лучанінова проти України» зазначено, що «для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження» (п. 52 рішення Європейського Суду з прав людини від 27.11.2008 р. у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 9091 рішення Європейського Суду з прав людини від 12.06.2008 р. у справі «Яременко проти України»).
Захисник як учасник кримінального провадження наділений правами та обов`язками відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства,

В апеляційній скарзі захисник наголошує на тому, що під час судового розгляду було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки захиснику не було надано достатнього часу для підготовки до судових дебатів, що вплинуло на ефективність захисту.

Судові дебати ( ст.364 КПК України) це самостійна частина судового розгляду кримінального провадження, основу яких складають промови учасників розгляду, де вони дають оцінку діям обвинуваченого, аналізують досліджені в суді докази, наводять аргументи стосовно їх належності і допустимості, висловлюють висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості чи невинуватості обвинуваченого, щодо кваліфікації дій, міри покарання, вирішення цивільного позову та інших питань, що їх повинен вирішувати суд при постановленні вироку.

Після закінчення судового розгляду фактичних обставин кримінального провадження головуючий повинен з`ясувати у сторін потреби надання їм часу для підготовки до судових дебатів і у разі їх наявності визначає час і оголошує відповідну перерву.

З технічного носія інформації вбачається, що після того як головуюча запитує думку учасників судового провадження про можливість закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та перехід до судових дебатів захисник обвинуваченого ОСОБА_6 (02.07.2020р. о 14 год. 30 хв.) заявляє клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні на кілька днів для можливості підготуватись до судових дебатів. Однак, суд відмовив у задоволенні клопотання захисника ( 02.07.2020р. 14 год.33 хв.). Після чого, захисник знову заявляє клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для підготовки до судових дебатів. Суд першої інстанції задовольнив клопотання захисника та оголосив перерву в судовому засіданні на 15 хвилин для підготовки до судових дебатів ( т. 3 а.п. 35-36).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав захиснику недостатнього часу для підготовки у судових дебатах, що порушує право обвинуваченого на захист та на об`єктивний, неупереджений розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Аналогічна позиція викладена у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2020 року ( № 137/265/19).

З огляду на наведене, доводи захисника в цій частині є обґрунтованими.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України, таке порушення є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та є підставою для скасування або зміни вироку відповідно до вимогп. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд в суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання, які пов`язані з вказаними вище істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Значення загальних засад кримінального провадження полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження законності та забезпечення права на захист (п. п. 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України) ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.
У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, судом апеляційної інстанції не перевіряються доводи прокурора та захисника по суті ухваленого судового рішення.
З наведених підстав, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, як така, що містить вимогу щодо скасування вироку та направлення на новий судовий розгляд; апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки містить вимогу про скасування вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409,424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Апеляційну скарга захисника ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03.07.2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: