У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003050 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2020 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 14.12.2020.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати, змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю на нічний домашній арешт без носіння електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків: перебувати за вказаною адресою з 21.00 год. до 06.00 год.; прибувати за кожною вимогою до суду; утримуватися від спілкування із потерпілими, обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою і підлягає скасуванню. Зазначає, що вказані у клопотанні ризики перестали існувати, а застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю є недоцільним.

На думку захисника, стороною обвинувачення не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованою йому кримінального правопорушення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.08.2018 р. відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03.08.2020 р. змінений на цілодобовий домашній арешт.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.08.2020 р., строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до 23.10.2020 р. включно.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не встановлено.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , який вважав, що ухвала суду першої інстанції підлягає оскарженню в апеляційному порядку, заперечення прокурора, суд встановив наступне.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019, положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу. Можливість апеляційного оскарження та перегляду апеляційним судом рішення про тримання під вартою, ухваленого судом першої інстанції, має на меті, насамперед, уникнення свавільного позбавлення волі.

Таким чином, Конституційний Суд України виділив з-поміж ухвал, які постановляються під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, єдиний вид рішення, що підлягає апеляційному оскарженню, а саме ухвалу про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, захисник оскаржує ухвалу суду під час судового розгляду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Однак, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту апеляційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019, якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді - після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

За положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 405, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2020 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3