Номер провадження: 11-сс/813/1479/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 року, постановлену за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузії, грузина за національністю, громадянина Республіки Грузії, працюючого в ТОВ «Автосервіс комфорт», одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні № 0004390, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2019 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а ризиків переховування від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання наявним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 рокувідмовлено у задоволенні клопотання лідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло з 22-00 годин до 07-00 годин наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком до 02.10.2020 року.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 , однак прокурором доведені не всі наведені в клопотанні ризики, також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки стороною обвинувачення під час досудового слідства встановлені наявність ризиків, передбачених п.п. 1,4,5 ч.1 ст.177 КПК а саме: підозрюваний, розуміючи, що йому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, буде мати намір переховуватися від органів досудового розслідування та подальшому від суду; повідомити данні, які йому відомі відносно кримінального провадження невстановленій особі, судом першої інстанції не враховано, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків та засобів для існування, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливіть запобіганню ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

На підставі викладеного, прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України. Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення обґрунтовуються дослідженими доказами.

Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею було вірно враховано особу підозрюваного, тяжкість покарання, яке йому загрожує, внаслідок чого він дійшов вірного висновку, що зазначене свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого суді про те, що ОСОБА_7 добровільно з`явився до суду для розгляду клопотання про обрання йому міри запобіжного заходу, відомостей щодо перешкоджання кримінальному провадженню, суду надано не було.

Слідчий суддя обґрунтовано врахував, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, працює в ТОВ «Автосервіс комфорт», позитивно характеризується, та дійшов вірного висновку про те, що необхідним і достатнім для запобігання визначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Щодо доводів прокурора, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених п.п. 1,4,5 ч.1 ст.177 КПК, апеляційний суд звертає увагу прокурора на те, що в ухвалі слідчого вказані обставини досліджувались, а твердження прокурора з цього приводу є недоведеним.

Також апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, контроль виконання якого, у відповідності до вимог ст.181 КПК України, покладається на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, який має відповідні повноваження по здійсненню контролю за поведінкою підозрюваного. Саме належне дотримання умов застосованого запобіжного заходу дозволить уникнути заявлених у клопотанні ризиків.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було встановлено порушень умов домашнього арешту з боку ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні протягом двох місяців його застосування, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суд, незаконно впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що станом на 15.10.2020 року, досудове розслідування в зазначеному вище кримінальному провадженні завершено та сторона обвинувачення звернулася до суду з обвинувальним актом. Таким чином, навіть у разі наявності підстав для скасування ухвали слідчого судді, постановленої під час досудового розгляду кримінального провадження, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути по суті клопотання слідчого, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 315 КПК України, питання обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу щодо обвинуваченого вирішується судом під час підготовчого судового засідання.

Більш того, на день апеляційного розгляду строк дії оскаржуваної ухвали сплинув.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні № 0004390, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4