УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
20.11.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3
слідчої СВ Житомирського РВП ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000775 від 19.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Глибочиця, Житомирського району, Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ПП Трокоз робітником на підставі трудового договору, перебуваючого в цивільному шлюбі, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
І. Суть клопотання
20.11.2020 року слідча за погодженням з прокурором звернулась з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Як зазначено у клопотанні, в провадженні Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000775 від 19 листопада 2020 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Слідча в клопотанні вказує, що 18.11.2020 року, близько 22:30 год, ОСОБА_6 , проникнувши до підсобного приміщення домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом марки «HONDA DIO» з номером рами (шасі) № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .
Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: рапортом-повідомленням по лінії 102 від 19.11.2020 року; даними протоколу огляду місця події за адресою: с. Глибочиця, вул. Київська, 98 від 19.11.2020 року; даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; показами потерпілої ОСОБА_8 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 19.11.2020 року.
В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, на переконання слідчого, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненню встановлених ризиків.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового процесу технічними засобами.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 зробив усну заяву, про те, що під час затримання оперативними працівниками йому були заподіяні тілесні ушкодження. Вказав, що його затримали оперативні працівники поліції об 11-00 год. 19.11.2020 року, коли він перебував за місцем свого проживання. Оперативні працівники зламали вікно, фактично вдерлися до будинку, під час затримання побили його та дружину. Після затримання підозрюваний погано себе почував, внаслідок чого йому неодноразово викликали швидку допомогу.
Підозрюваний вважає, що його затримання відбулось незаконно, просив слідчого суддю розглянути питання щодо законності його затримання та надання йому належної медичної допомоги.
Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заяву свого підзахисного про протиправне затримання. Просив слідчого суддю вжити заходи, передбачені ст. 206 КПК України.
Прокурор ОСОБА_7 щодо незаконності затримання підозрюваного пояснив, що йому відомо, що на даний час здійснюється внутрішнє розслідування обставин затримання підозрюваного за зверненням його дружини, яка телефонувала на гарячу лінію поліції з приводу дій оперуповноважених працівників поліції під час затримання підозрюваного. Підозрюваному було проведено медичне освідування, про що в матеріалах провадження міститься відповідний висновок.
Щодо підстав для затримання, прокурор послався на п.2 ч.1 ст. 208 КПК України, вказав, що потерпілими та свідками було вказано на ОСОБА_6 як на особу, яка неправомірно заволоділа чужим майном. Вважає, що в оперативних працівників були всі правові підстави для затримання ОСОБА_6 , пояснив, що затримання підозрюваного відбулось з дотриманням вимог КПК України.
Слідча ОСОБА_4 у судовому засідання пояснила, що підозрюваний скаржився на погане самопочуття, у зв`язку з чим працівниками поліції його було доставлено до лікарні для проведення огляду. За результати огляду госпіталізації не потребував. Крім того, підозрюваний під час складання протоколу затримання вказав, що йому були заподіяні тілесні ушкодження, у зв`язку з чим нею було винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи, за результатами якої судовим експертом був складений висновок експерта № 2251. У висновку відсутні будь-які показання для госпіталізації ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останній був затриманий і поміщений до ІТТ.

Щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в ньому, просив його задоволити. Прокурор зазначив, що підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, існують обґрунтовані ризики того, що підозрюваний може вчиняти інші злочини та ухилятися від досудового розслідування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Слідча ОСОБА_4 клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому, просила задоволити. Пояснила, що підозрюваний залишив транспортний засіб, який був повернутий потерпілим і вилучений у них.

Підозрюваний ОСОБА_6 свою причетність до вчинення злочину, в якому він підозрюється, не визнав, зазначив, що його брат ОСОБА_9 навмисно вказав на нього, як на особу, яка викрала мопед. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зазначив, що буде сприяти досудовому розслідуванню. Також пояснив, що працює на підставі трудового договору у ПП «Трокоз» різноробочим; перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також разом з ним та його дружиною проживають її діти.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, вважає підозру необґрунтованою, вказує на те, що докази наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які прокурор посилається в клопотанні, відсутні. Зазначив, що прокурором не доведено неможливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що відсутні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, пояснив, що відносно підозрюваного не обирались будь-які інші запобіжні заходи і що в прокурора відсутні докази, які б свідчили про те, що підозрюваний порушував умови інших запобіжних заходів, які були застосовані щодо нього, а тому просив застосувати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний просив допитати в якості свідка його цивільну дружину, яка б могла підтвердити обставини незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_6 , в задоволенню якого слідчим суддею було відмовлено, оскільки покази, які б могла надати свідок, не стосуються безпосередньо обставин, які підлягають встановленню слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу по суті.
ІІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею
Слідчим суддею встановлено, що слідчими Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000775 від 19 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, по факту незаконного заволодіння транспортним засобом - мопедом марки «HONDA DIO» з номером рами (шасі) № НОМЕР_1 , вчиненим з проникненням у підсобне приміщення домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 .
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного о 17 годині 56 хвилин 19.11.2020 року слідчим Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ОСОБА_14 , підозрюваний ОСОБА_6 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України об 11-00 годині 19.11.2020 року працівником поліції Житомирського РВП ЖВП ГУНП в Житомирській області.
Підставою затримання зазначено - якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Безпосередньо в протоколі затримання ОСОБА_6 містяться пояснення, в яких він вказує, що відносно нього під час затримання оперативними працівниками були вжиті неправомірні дії, йому наносились побої, підозрюваний порізав собі з руку, щоб припинили наносити побої, однак неправомірні дії не припинилися.
Цього ж дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим з проникненням у приміщення чи інше сховище.

ІV. Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинені з проникненням у приміщення чи інше сховище, або з використанням електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
В силу ч.5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як визначено ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Частиною 8 цієї ж статті передбачено, що слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;
4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.
За правилами ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
V. Оцінка слідчим суддею законності затримання підозрюваного
З пояснень, наданих підозрюваним в судовому засіданні, та з матеріалів, долучених до клопотання, слідчим суддею встановлено, що фактичне затримання підозрюваного ОСОБА_6 було здійснено оперативними працівниками об 11 год. 00 хв. 19.11.2020 року, яке зафіксовано протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, який був складений о 17 год. 56 хв. 19.11.2020 року.
Всупереч вимогам ч. 5 ст. 208 КПК України в протоколі затримання не зазначено місце затримання підозрюваного. В судовому засіданні підозрюваний пояснив, що він був затриманий за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . Слідча та прокурор не заперечували дану обставину.
Разом з тим, відповідно до матеріалів, долучених до клопотання, незаконне заволодіння транспортним засобом - мопедом марки «HONDA DIO» з номером рами (шасі) № НОМЕР_1 , вчинене з проникненням у підсобне приміщення домоволодіння, було вчинене близько 22 год. 30 хв. 18.11.2020 року. В судовому засіданні слідча уточнила, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу помилково зазначено, що викрадення транспортного засобу відбулось 19.11.2020 року.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що між вчиненням кримінального правопорушення та затриманням ОСОБА_6 , який підозрюється в його вчиненні, минув значний проміжок часу, що не відповідає темпоральним (часовим) вимогам "безпосередньо" після вчинення злочину, та вимозі щодо особи, яка "щойно" вчинила злочин, що прямо передбачені п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, як виключних підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді. Крім того, слідчим в судовому засіданні не доведено, що на ОСОБА_6 , як на особу, яка може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, безпосередньо після його вчинення, вказали очевидці, в тому числі потерпілі, що прямо передбачено п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що викрадення транспортного засобу відбулось 18.11.2020 року, заява про вчинення кримінального правпорушення була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2020 року об 11-12 год.; свідки та потерпілі були опитані 19.11.2020 року після 11 год., що підтверджується змістом протоколів їх допиту.
За встановлених фактичних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що затримання ОСОБА_6 , що мало місце 19.11.2020 року об 11 год. 00 хв. у с. Глибочиця, по вул. Богдана Хмельницького, 8, було незаконним, оскільки не відповідало ст. 208 КПК України.

З огляду на те, що підозрюваним ОСОБА_6 заявлено про незаконність його затримання, при якому йому також було заподіяно тілесні ушкодження, та такі доводи знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання, з урахуванням положень п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокурора Житомирської місцевої прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за повідомленням ОСОБА_6 , викладеним письмово в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.11.2020 року з приводу неправомірних дій оперативних працівників при його затриманні 19.11.2020 року і заподіяння йому тілесних ушкоджень, та направити заяву для проведення досудового розслідування до відповідного органу досудового розслідування за підслідністю.
Щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000775, які були оглянуті слідчим суддею в судовому засіданні, встановлено, що 19.11.2020 року слідчим Житомирського РВП ОСОБА_4 було надано направлення на ім`я головного лікаря Комунальної установи лікарня №2 м. Житомира про проведення судово-медичного освідування ОСОБА_6 на предмет можливості утримання в умовах ІТТ та СІЗО.
Згідно виписки №7626 із медичної карти амбулаторного хворого від 19.11.2020 року, яка видана травматологічним пунктом КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка, ОСОБА_6 встановлено діагноз: відкрита рана інших частин передпліччя множинні різані поверхневі рани колядної поверхні правого передпліччя. Зроблено огляд, туалет рани, асептична пов`язка. Рекомендовано холод, спокій, перев`язки, подальший нагляд та лікування у хірурга.
Крім того, постановою слідчого Житомирського РВП ОСОБА_4 від 19.11.2020 року в межах даного кримінального провадження призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради, на вирішення якої поставлено питання щодо наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх ступеня тяжкості, часу та природи утворення.
Згідно висновку експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради ОСОБА_15 №2251 від 19.11.2020 року, у гр. ОСОБА_6 виявлено: множинні різані поверхневі рани на правій верхній кінцівці, які утворилися від дії гострого предмету; синці та садна на спині, садна на лівій верхній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключено, що вказані тілесні ушкодження утворилися в термін та за обставин, вказаних обстеженим, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На підставі викладеного вище, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування було вжито вичерпних заходів щодо надання підозрюваному належної медичної допомоги, підозрюваному надано невідкладну медичну допомогу та проведено судово-медичну експертизу, за результатами якої встановлено наявність тілесних ушкоджень, їх характеру, природи утворення та ступеня тяжкості, а відтак на підставі ч. 8 ст. 206 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для повторного проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 , яке вже проведено.

VІ. Оцінка, мотиви та висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу
Згідно клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_6 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: рапортом-повідомленням по лінії 102 від 19.11.2020 року; даними протоколу огляду місця події за адресою: с. Глибочиця, вул. Київська, 98 від 19.11.2020 року; даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; показами потерпілої ОСОБА_8 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 19.11.2020 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 19.11.2020 року.
Таким чином, доводи захисника щодо необґрунтованості підозри не заслуговують на увагу.
Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, на які він посилається, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на наступне.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, який згідно правил ст. 12 КК України, є тяжким, а також те, що за вчинення таких злочинів КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, необхідність зібрання доказів, а також враховує ранню стадію розслідування.
Слідчий суддя враховує доводи слідчого та прокурора щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, можливість вчинити інше правопорушення, оскільки підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Отже, усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на думку слідчого судді, може свідчити, що ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
На переконання слідчого судді прокурором не доведено ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків чи потерпілих в даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні тяжкого злочину заволодіння чужим майном з проникненням до приміщення, у якому воно зберігалося, наявність вагомих доказів, які підтверджують його причетність до його вчинення, наявність доведених ризиків.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, відповідно до якого посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про обрання та/або продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що 30.01.2020 року у пілотному рішенні "Сукачов проти України" ЄСПЛ вказав на заходи загального характеру, які Україна має вжити протягом 18 місяців. Так у п.147 даного рішення зазначено, що проблема переповненості протягом попереднього ув`язнення тісно пов`язана з іншою проблемою, яка часто виявляється у рішеннях проти України стосовно скарг відповідно до статті 5, а саме, надмірною тривалістю попереднього ув`язнення. Зокрема, він неодноразово визнавав порушення статті 5 § 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю належного виправдання як для коротких, так і для довгих періодів попереднього ув`язнення в Україні (див., наприклад, Kharchenko v. Ukraine, no. 40107/02, § 99, 10 лютого 2011; Komarova v. Ukraine, № 13371/06, §§ 77-81, 16 травня 2013; Osakovskiy v. Ukraine, № 13406/06, §§ 82-85, 17 липня 2014; Yaroshovets and Others v. Ukraine, №№ 74820/10 та 4 інших, §§ 123-28, 3 грудня 2015; Ignatov v. Ukraine, № 40583/15, §§ 40-42, 15 грудня 2016; Zherdev v. Ukraine, № 34015/07, §§ 121-24, 27 квітня 2017; Makarenko v. Ukraine, № 622/11, §§ 91-94, 30 січня 2018; та Krivolapov v. Ukraine, № 5406/07, §§ 106-08, 2 жовтня 2018).
На сьогодні Суд визнав порушення статті 5 § 3 Конвенції у більш ніж дев`яноста справах проти України.
Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність обґрунтованих фактів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, доведеним прокурором, а відтак застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, згідно зі ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що підозрюваний вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за скоєння якого передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі до 8 років; вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення; а також те, що підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, має постійне зареєстроване місце проживання, працює, що свідчить про наявність в нього соціальних зв`язків; за місцем проживання характеризується посередньо, згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Глибочицької сільської ради від 19.11.2020 року стосовно ОСОБА_6 до сільської ради письмові скарги та компрометуючі матеріали не надходили. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, серед іншого, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, те, що викрадене майно фактично було повернуто потерпілим, в них же було виявлено та вилучено органом досудового розслідування. Слідчий суддя бере до уваги, що в матеріалах, долучених до клопотання, відсутні будь-які докази, що відносно підозрюваного раніше обирався будь-який запобіжний захід, що він його порушував або підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в той час, як відносно нього діє запобіжний захід. Слідчий суддя вважає, що наявність попередніх судимостей не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови відсутності переконливих доказів про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування або судового провадження.
А відтак, з урахуванням викладених обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_6 обов`язки зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможуть запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Беручи до уваги встановлені обставини, слідчий суддя забороняє підозрюваному залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, та покладає на нього обов`язок носити електронний засіб контролю.
З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_6 відповідно до ст. 208 КПК України був затриманий 19.11.2020 року, слідчий суддя застосовує запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з урахуванням часу затримання до 17.01.2021 року.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Визнати незаконним затримання ОСОБА_6 , яке відбулось 19.11.2020 року об 11-00 годині за адресою АДРЕСА_1 .
Зобов`язати прокурора Житомирської місцевої прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за повідомленням ОСОБА_6 , викладеним письмово в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.11.2020 року з приводу неправомірних дій оперативних працівників при його затриманні 19.11.2020 року і заподіяння йому тілесних ушкоджень, та направити заяву для проведення досудового розслідування до відповідного органу досудового розслідування за підслідністю.
Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 задоволити частково.
Відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце зареєстрованого проживання за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 днів до 17.01.2021 року (включно).
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
2.уникати від спілкування зі свідками чи потерпілими у даному кримінальному провадженні;
3. носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановити строк дії ухвали до 17.01.2021 року.
По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_6 до зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , де звільнити останнього з-під варти.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Ухвала підлягає до негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 24.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1