Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 серпня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2020 року у справі за спільним поданням ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)» та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та реєстрація проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє 09 квітня 2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, 31 травня 2019 року Сарненським районним судом Рівненської області замінено невідбуту частину покарання за вказаним вироком у виді позбавлення волі строком 2 роки 8 місяців 6 днів більш м`яким у виді обмеження волі (початок строку: 05.08.2008 р., кінець строку: 02.01.2022 р.), ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2020 року у задоволенні спільного подання Державної установи "Городоцький виправний центр № 131" та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вказує, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, не застосувавши стосовно нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначає, що за весь період відбування покарання характеризується позитивно, під час відбування покарання отримав 10 заохочень та 11 разів (останній у 2016 році) притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені та зняті в установленому законом порядку.

Вважає, що не в повній мірі враховано те, що він працює, до роботи відноситься відповідально, сумлінно виконує свої обов`язки, за що також заохочувався. Дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи з самообслуговування. Приймає участь у роботах по благоустрою установи. Проявляє суспільно-корисну ініціативу.

На думку засудженого, за час відбуття покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і відбув відповідну частину строку покарання, що є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вказує, що суд не врахував, що на час розгляду подання вже пройшов рік від ухвали про заміну покарання на більш м`яке, та хибно оцінив його право на умовно-дострокове звільнення.

Просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2020 року та застосувати до нього ст. 81 КК України і звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального законодавства при постановленні ухвали стосовно ОСОБА_6 судом першої інстанції належним чином дотримані не були.
Відповідно до ч.3 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень розділу VIII «Виконання судових рішень», з чого випливає обов`язковість дотримання судом принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості суду.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений 09 квітня 2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 31 травня 2019 року Сарненським районним судом Рівненської області замінено невідбуту частину покарання за вказаним вироком у виді позбавлення волі строком 2 роки 8 місяців 6 днів більш м`яким у виді обмеження волі
Початок строку покарання 05 серпня 2008 року, кінець строку покарання 02 січня 2022 року, строку 21 червня 2018 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Частиною 8 ст. 154 КВК України передбачено, що особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Суд першої інстанції свій висновок про передчасність розгляду питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 мотивував тим, що ухвала про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_8 та направлення його у місця обмеження волі в ДУ "Городоцький виправний центр (№131)" була постановлена Сарненським районним судом Рівненської області 31 травня 2019 року, тобто на день внесення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, датованого 12 травня 2020 року, отриманого судом 18 травня 2020 року, не минув однорічний строк з дня винесення зазначеної ухвали про заміну невідбутої частини покарання, як того вимагає ч.8 ст. 154 КВК України. Судом звернуто увагу, що встановлений законодавцем у ч.8 ст. 154 КВК України річний термін служить для перевірки поведінки засудженого і ставлення його до праці в умовах відбування більш м`якого покарання, ніж позбавлення волі, яке він відбував раніше в іншому виправному закладі.
Проте судом залишено поза увагою, що на момент розгляду вказаного подання ?16 червня 2020 року, сплив однорічний термін, як того вимагає ч.8 ст. 154 КВК України, з дня винесення ухвали від 31 травня 2019 року про направлення ОСОБА_8 у місця обмеження волі, що дає суду законні підстави для розгляду подання про умовно-дострокове звільнення стосовно ОСОБА_8 .

За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції залишені поза увагою та не оцінено належним чином даних про особу засудженого, наведених у поданні та долучених до нього відповідних документів щодо наявності або спростування наведених у поданні вимог, що вказує на допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення за наслідками розгляду подання стосовно засудженого ОСОБА_8 .
Зазначене вказує, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосування закону, який не підлягає застосуванню та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, а також порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що згідно п.п. 3, 4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із чим апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 ? частковому задоволенню, а ухвала скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.415 КПК України, скасовуючи ухвалу суду через зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги засудженого щодо наявності чи відсутності підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно нього.
Разом з тим, під час нового судового розгляду справи суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, необхідно врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення, з врахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі засудженого.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2020 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3