1Справа № 335/6843/20 1-кс/335/3546/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , представника власників майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № №0000255 від 01 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № №0000255 від 01 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою, вимагають грошові кошти від осіб, що займаються підприємницькою діяльністю у м. Запоріжжі.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що його партнер по бізнесу ОСОБА_7 взяв у борг у третіх осіб грошові кошти на розвиток бізнесу, які в подальшому не зміг повернути. У зв`язку з цим ОСОБА_7 вирішив покласти обов`язок по поверненню вказаних коштів на ОСОБА_6 . Так починаючи з 15.05.2020 року невідомі особи, яких ОСОБА_6 пізніше упізнав як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , почали вимагати від нього передати останнім грошові кошти в сумі 4000 доларів США. При цьому, у випадку відмови передачі грошових коштів, вказані особи погрожували ОСОБА_6 фізичною розправою щодо нього та його близьких родичів та попередили, що є членами банди «Арташей», у зв`язку з чим потерпілий реально сприймав висловлені в його адресу погрози.
З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 13 серпня 2020 року проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено наступне:
1.Тридцять два аркуші А-4 з чорновими записами рукописним та друкованим текстом.
2.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «Дніпро посилковий №38910005»;
3.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «Product № AT496AV»;
4.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «РСК02722»;
5.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «Product № WU179EA#ABU»;
6.Системний блок «FUJITSU» з наліпкою з написом «Serial № YLQUO23281»;
7.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC11625CS»;
8.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC1131Z70»;
9.Системний блок «FUJITSU» з наліпкою з написом «YLQU021830»;
10.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC046CVS8»;
11.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PBM0576»;
12.Системний блок «Dell» в корпусі сірого кольору, серійний номер пошкоджено;
13.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0236CG3»;
14.Системний блок «FUJITSU» з наліпкою з написом «YLQU022349»;
15.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC4125BVH»;
16.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC014046W»;
17.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC1201FXF»;
18.Системний блок «FUJITSU» з наліпкою з написом «YLQU021129»;
19.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0442PG7»;
20.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0251BRK»;
21.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «5444»;
22.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «0329»;
23.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «9258»;
24.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC1201FN1»;
25.Системний блок «Dell» з наліпкою з написом «3RZGT4J»;
26.Роутер «TP-link» на 24 роз`єми S/N219A818001039;
27.Електронна записна книга «VSON» «Model WP9310»;
28.Чорнові записи листи А-4 у кількості 26 шт.;
29.Два зошити у клітинку з чорновими записами;
30.Квитанція №67 про здійснення валютно-обмінної операції;
31.Електронний пристрій у корпусі чорного кольору з текстом «GIS8120»;
32.Системний блок «Dell» з наліпкою з написом «3»;
33.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «S4MCTB2»;
34.Системний блок «Dell» з наліпкою з написом «5»;
35.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PGM4033»;
36.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC3121DBV»;
37.Системний блок «Simens» в корпусі сірого кольору;
38.Системний блок «Dell» з наліпкою з написом «НСD1U4J»;
39.Системний блок «Dell» з наліпкою з написом «0270»;
40.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «122»;
41.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC034522Q»;
42.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC9165PW7»;
43.Електронний пристрій у корпусі чорного кольору з написом «DigitalVideoRecorder»;
44.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «S4WDWD7»;
45.Системний блок «FUJITSU» з наліпкою з написом «YK9B144144»;
46.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0487T8P»;
47.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0442PHM»;
48.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PBM0347»;
49.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «S4PHNC9»;
50.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC1215T1J»;
51.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PB6WXF2»;
52.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0442PFX»;
53.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PBV3865»;
54.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0250ZRP»;
55.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PBL9763»;
56.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0399GOK»;
57.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0330V1X»;
58.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC0212C3F»;
59.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «S4WDTZ2»;
60.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC241BP3F»;
61.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «S4WDZG3»;
62.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC1304RDN»;
63.Системний блок «FUJITSU» з наліпкою з написом «YLCT046038»;
64.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «R8WAESH»;
65.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PBM5521»;
66.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC20947QP»;
67.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PBM3816»;
68.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PBAM910»;
69.Системний блок «FUJITSU» з наліпкою з написом «YLQU023354»;
70.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC1303LJQ»;
71.Системний блок «НР» з наліпкою з написом «CZC118BSLJ»;
72.Системний блок «Lenovo» з наліпкою з написом «PB7BFEF»;
73.Електронний пристрій у корпусі металевого (сірого) кольору з дротом живлення білого кольору;
74.Електронний пристрій у корпусі чорного кольору з написом «TP-link» S/N 655 з дротом живлення білого кольору.
З метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення і відчуження, а також проведення судових експертиз слідчий просив накласти арешт на вилучене під час обшуку вищевказане майно.

Слідчий підтримав клопотання, про що надав пояснення у судовому засіданні. Вказав, що під час проведення обшуку було виявлено так званий «колцентр», однак відомості до ЄРДР за цими обставинами поки не внесено, щодо правопорушення за ст. 189 КК України, то відсутні дані які б свідчили, що вказана комп`ютерна техніка відноситься якимось чином до цього кримінального провадження.

Представник власників майна у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечує, зазначив, що вилучене майно належить клубу програмістів, які жодного відношення до вимагання не мають, фігурантів не знають, а просто орендують нежитлове приміщення, в якому збираються студенти для спілкування, роботи на комп`ютерах, складення комп`ютерних програм тощо. Про ці обставини було повідомлено слідчого, про що також і вказано у протоколі обшуку, однак слідчий все одно вилучив всю комп`ютерну техніку, заблокувавши подальшу роботу.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників, дослідивши надані матеріали кримінального провадження і подані докази у його обґрунтування, дійшов таких висновків.

В силу положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Поряд із цим, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № №0000255 від 01 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України.

Так, згідно з ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2020 (справа ЄУН № 335/5159/20, провадження № 1-кс/335/3022/20) надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, господарсько-побутових будівель, які розташовані на території земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та вилучення: засобів стільникового зв`язку, електронних носіїв інформації, засобів вчинення кримінального правопорушення, чорнових записів.

Відповідно до протоколу обшуку від 13.08.2020 на підставі ухвали слідчого судді за адресою: м.Запоріжжя, вул. Ужгородська, 12 проведено обшук. Під час проведення обшуку було вилучено: комп`ютерну техніку, роутери, чорнові записи.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 13.07.2020, а також положень ч. 1 ст. 234, ч. 5 ст. 236 КПК України, встановлено, що в ній взагалі не було надано дозвіл на вилучення системних блоків комп`ютерів, жорстких дисків, роутерів тощо. Електронний носій - матеріальний носій, який використовують для записування, зберігання та відтворення інформації, обробленої засобами комп`ютерної техніки. До електронних носіїв відносяться жорсткі диски, флеш-пам`ять, CD, DVD, Blue-ray, диски дискети, касети на магнітній стрічці і т.п., а не системні блоки та роутери.

Слідчий суддя погоджується із заявником в частині того, що є підстави визначені ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, а саме: на тридцять два аркуші А-4 з чорновими записами рукописним та друкованим текстом, Чорнові записи листи А-4 у кількості 26 шт.;Два зошити у клітинку з чорновими записами; Квитанція №67 про здійснення валютно-обмінної операції, оскільки надані слідчим матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речових доказів за кримінальним провадженням за ч.2 ст.189 КК України та зокрема забезпечить виконання завдань такого арешту та досягнення його мети передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому для забезпечення кримінального провадження та виконання завдань у запобіганні можливості пошкодити або знищити майно, з метою збереження доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна, що унеможливить проведення слідчим повного та об`єктивного досудового розслідування по кримінальному провадженню.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання про накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Кримінальний процесуальним законом закріплено, що при вирішенні питання про застосовування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя, згідно ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання слідчого судді, слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт майна системних блоків та електронних пристроїв, роутерів у кількості більше ніж 60 одиниць в рамках кримінального провадження з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.189 КК України, без зазначення мети, повинен надати слідчому судді не тільки відомості, які вказували на те, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні або ж відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а й підтвердити та обґрунтувати необхідність накладення на нього арешту, з урахуванням завдань арешту майна, визначеним ст. 170 КПК України та наслідкам арешту майна для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, оскільки з урахуванням диспозиції ст.189 КК України та встановлених органом досудового розслідування обставин, комп`ютерна техніка не є предметом злочину, не було ні об`єктом, ні знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення і з наданих матеріалів не убачається, що вказана техніка була використані як засіб вчинення злочину.

Аналізуючи викладені обставини, суд доходить висновку про те, що слідчим у своєму клопотанні не наведено достатніх підстав, що обґрунтовують необхідність арешту вищенаведеної компьютерної техніки, також не вказано, які саме сліди злочину зберегло вищевказані речі, які конкретно відомості містить вказане майно, на яке необхідно накласти арешт, для встановлення яких саме обставин скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України має значення зазначене майно та не довів, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня.

Слідчим також не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Більш того, з тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та чисельних посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Ті обставини, що в ході досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні слідчих дій, то слід зазначити, що слідчим не доведено, що право користування таким майном буде перешкоджати проведенню слідчих дій, і що перебування цього майна у власника може негативно вплинути на повноту досліджуваних обставин події, з урахуванням встановлених досудовим розслідуванням обставин і об`єкту злочину за ст.189 КК України.
Також відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007.) Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

На переконання слідчого судді, накладення арешту на вказане майно, за наведених вище обставин, всупереч вимогам розумності та співрозмірності надмірно обмежить право власності та право користування і не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, враховуючи вищенаведене і того, що відсутні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а арешт його в даному випадку не є доцільним та не відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, що здійснюється за ч.2 ст.27, ч.1 ст.121 КК України, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя вважає необхідним у задоволенні клопотання слідчого про арештвищезазначеної компьютерної техніки, роутерів, електронних пристроїв, відмовити.
Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № №0000255 від 01 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: м.Запоріжжя, вул. Ужгородська, 12 у кримінальному провадженні № №0000255 від 01 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України: тридцять два аркуші А-4 з чорновими записами рукописним та друкованим текстом, Чорнові записи листи А-4 у кількості 26 шт.;Два зошити у клітинку з чорновими записами; Квитанція №67 про здійснення валютно-обмінної операції.
У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1