Справа № 1-кп/593/155/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2020 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ( адвоката) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бережани Тернопільської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №-0000174 від 27 лютого 2018 року про обвинувачення за ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Бережанського районного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 27 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
На даний час прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб.
У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до двох місяців, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується та на даний час кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 перебуває в провадженні суду, а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики, які існували під час його обрання останньому, не зменшились. Зокрема, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду, а також зможе незаконно перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. З фактично аналогічних підстав заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора й продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; також захисник обвинуваченого подав суду письмове клопотання про зміну його підзахисному існуючого запобіжного заходу на домашній арешт по місцю постійного проживання.
Потерпілий ОСОБА_4 щодо заявлених клопотань, як сторони обвинувачення так і захисту фактично повідомив, що не заперечує щодо того зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження вжитого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, отримавши додаткові пояснення учасників процесу з приводу вказаних клопотань, суд дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2020 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на строк до 11 год. 00 хв. 02 листопада 2020 року.

У зв`язку зі спливом строку з дня продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження дії такого запобіжного заходу.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке є тяжким, насильницьким й умисним, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі без альтернативного виду покарання.

Відповідно до клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 прокурор вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання на наявність ризику у виді можливості переховуватись від суду суд вважає таким, що знайшло своє підтвердження. Виходячи із змісту обвинувального акту, а саме вказаних в обвинуваченні характеру дій ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Судом також враховується відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків (не одружений, наявність утриманців не підтверджена); відсутність постійного джерела доходу ( не має постійного місця роботи, відсутність майна, тощо). Одночасно суд приймає до уваги те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, середнього віку, стан його здоров`я суд розцінює як задовільний, оскільки відомостей про наявність у нього хронічних чи інших захворювань суду не повідомлено. Зважаючи на сукупність таких обставин, а також на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому за умови доведення його вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд вважає достатньо обґрунтованим існування ризику того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися й переховуватися від суду.

Посилання прокурора у клопотанні на існування інших ризиків, суд вважає необґрунтованими й не підтвердженими належними й допустимими доказами. Так, в обґрунтування ризику у виді можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, експертів сторона обвинувачення не надала жодних відомостей про таких свідків чи експертів; як і не повідомила про реальні факти незаконного впливу обвинуваченого на вказаних осіб.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та запобігає можливості перешкодити інтересам правосуддя, - ухиленню від суду та виправдовує подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.
Із зазначених підстав клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 слід задовольнити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , підтримане його підзахисним обвинуваченим ОСОБА_5 - до задоволення не підлягає.

А тому, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 2 місяців - з 29 жовтня 2020 року до 26 грудня 2020 року (включно).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 29 жовтня 2020 року до 26 грудня 2020 року (включно).

Дана ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 до 26 грудня 2020 року (включно).

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 , захиснику (адвокату) ОСОБА_6 (для відома), та надіслати начальнику Чортківського СІЗО №-26 за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_5 для виконання.

Згідно положень частини другої статті 392 КПК України окреме апеляційне оскарження цієї ухвали суду, як постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі №3-208/2018(2402/18) від 13.06.2019 року, учасники судового провадження на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому можуть подати апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1