КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах компанії "Коллатон Лімітед" (Company"CollatonLimited") на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.10.2018 задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 ,

який відкритий компанією Collaton Limited у банку Credit Suisse, що за адресою: Uetliberg strasse CH 8070 Zurich Switzerland, із забороною розпоряджатися ними або користуватися.
У задоволенні іншої частини клопотання прокурора відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах компанії "Коллатон Лімітед" (Company "Collaton Limited") подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді у частині накладення арешту на грошові кошти із забороною розпоряджатися ними та користуватися, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотанні прокурора про арешт майна.
Посилаючись на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт зазначав, що клопотання прокурора розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна або його представника, та копію оскаржуваної ухвали йому не вручено.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 191 КПК України внесені 12.01.2015 та 29.06.2016 щодо службових осіб AT «Банк Фінанси та Кредит». При цьому, відомості про компанію Collaton Limited, про її рахунки у банку Credit Suisse, або надходження на ці рахунки коштів від AT «Банк Фінанси та Кредит» відсутні.
Кримінальне правопорушення, за яким здійснюється кримінальне провадження, закінчено з моменту, коли посадові, службові та інші особи AT «Банк Фінанси та Кредит» здійснили витрачання майна AT «Банк Фінанси та Кредит». Виходячи зі змісту клопотання прокурора, таке витрачання відбулося у 2015 році, хоча договір позики № 07/12-L0 між "Nastemo Commercial Limited" (Кредитор) та компанією "Collaton Limited" (Позичальник) укладено 14.11.2012, та кошти компанія "Nastemo" отримала у 2012 році від Meinl Bank AG.
Таким чином, на переконання апелянта, слідчий суддя, без дослідження дійсних обставин справи та належної оцінки доказів погодився із суперечливими припущеннями органу досудового розслідування, без врахування того, що кошти, про які вказує прокурор у клопотанні, отримані від іншої банківської установи, - Meinl Bank AG.
Апелянт зазначав про розбіжності у сумах, зазначених в клопотанні прокурора (сума збитку AT «Банк Фінанси та Кредит» зазначена 2 517 699 717 грн 98 коп), та у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (113 012 330, 17 доларів США).
Крім того, апелянт посилався на неналежність та недопустимість зазначених у клопотанні доказів, зокрема договору поруки між AT «Банк Фінанси та Кредит» (Кредитор) та компанією "Nastemo Commercial Limited" (Поручитель), який не стосується господарських відносин між "Nastemo Commercial Limited" та компанією "Collaton Limited", оскільки за вищевказаним договором "Nastemo Commercial Limited" виступала не як Позичальник коштів AT «Банк Фінанси та Кредит», а як поручитель за інших позичальників, до переліку яких компанія "Collaton Limited" не входить; ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року відносно ОСОБА_7 ; показання свідка ОСОБА_7 , які не стосуються компанії "Collaton Limited", та які не додано до клопотання; показання свідка ОСОБА_8 , які отримані не у порядку, передбаченому КПК України.
Апелянт зазначав, що у матеріалах клопотання відсутні, та слідчим суддею не досліджені повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Слідчий суддя не дотримався вимог п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України та не встановив, яка з ознак речового доказу вказує на можливість використання коштів на рахунках компанії "Collaton Limited" як доказу у кримінальному провадженні, яке не здійснюється відносно цього підприємства чи його посадових осіб.
Прокурором не надано жодних платіжних документів, які б пов`язували кошти на рахунку IBAN № НОМЕР_1 , відкритому компанією "Collaton Limited" у банку "Credit Suisse", з обставинами кримінального провадження.
Клопотання прокурора, всупереч вимогам КПК України, містить лише загальні формулювання підстав арешту майна, з яких не вбачається за можливе встановити мету арешту майна конкретної юридичної особи, а слідчий суддя, не заважаючи на вимогу ч. 4 ст. 173 КПК України, не з`ясував, чи є такий арешт співмірним.
Арешт рахунку IBAN № НОМЕР_1 , який відкритий компанією "Collaton Limited" у банку "Credit Suisse" значно обмежує права підприємства в укладенні необхідних для виробничої діяльності угод та контрактів, що вказує на надмірність застосованого обмеження.
Прокурор у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.
23.09.2020 від заступника начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із реорганізацією структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора.
Заслухавши думку захисника ОСОБА_5 в інтересах компанії "Коллатон Лімітед", який не заперечував проти апеляційного розгляду у відсутності прокурора, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_5 в інтересах компанії "Коллатон Лімітед", який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності представника компанії "Коллатон Лімітед" (Company "Collaton Limited"), та дані про направлення йому копії ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні.
Як зазначено у апеляційній скарзі та підтверджується матеріалами судового провадження, копію оскаржуваної ухвали представнику компанії не вручено, а тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу подано в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, та не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 , відкритий компанією Collaton Limited у банку Credit Suisse, із забороною розпоряджатися ними або користуватися, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаних грошових коштів.
Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості відмови у задоволенні клопотання прокурора в іншій частині, колегією суддів не перевіряється.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Управлінням з розслідування особливо важливих страв у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно даних клопотання прокурора, у період 2012-2015 років Голова правління AT «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_9 , за попередньою змовою з членами Кредитного комітету AT «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , використовуючи підконтрольну компанію-нерезидент Nasterno Commercial Limited (Кіпр), за попередньою змовою з іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволоділи майном AT «Банк «Фінанси та Кредит» уклавши завідомо збиткові кредитні договори та договори застави, які не були відображені в офіційній звітності Банку, на загальну суму 53 763 344, 55 доларів США (еквівалентно 1 160 661 899, 32 грн.), що є особливо великим розміром.
Орган досудового слідства має обґрунтовані підстави вважати, що грошові кошти, якими незаконно заволоділи підозрювані спільно з невстановленими на даний час особами, могли бути використані з метою відмивання (легалізації) та розміщені на рахунках, відкритих компанією Collaton Limited (19 Peel Road, Douglas, 1M1 4PS, Isle of Man) у банківських установах, в тому числі Credit Suisse, що за адресою: Uetliberg strasse CH 8070 Zurich Switzerland з використанням рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий компанією Collaton Limited у вказаному банку.
Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу правління з розслідування особливо важливих страв у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 від 11.10.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 грошові кошти, які знаходяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 , відкритому компанією Collaton Limited у банку Credit Suisse, що за адресою: Uetliberg strasse CH 8070 Zurich Switzerland.
25.10.2018 прокурор відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на грошові кошти та інші цінності, які знаходяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 ,

відкритому компанією Collaton Limited у банку Credit Suisse, що за адресою: Uetliberg strasse CH 8070 Zurich Switzerland, із забороною службовим особам та працівникам компанії Collaton Limited, його представникам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.10.2018 задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 ,

який відкритий компанією Collaton Limited у банку Credit Suisse, що за адресою: Uetliberg strasse CH 8070 Zurich Switzerland, із забороною розпоряджатися ними або користуватися.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку IBAN № НОМЕР_1 , відкритий компанією Collaton Limited у банку Credit Suisse, що за адресою: Uetliberg strasse CH 8070 Zurich Switzerland, із забороною розпоряджатися ними або користуватися, з тих підстав, що грошові кошти на вказаному рахунку у встановленому законом порядку визнані речовими доказами в межах кримінального провадження №0000279 від 12.01.2015 та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказані в оскаржуваній ухвалі грошові кошти.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Посилання апелянта на те, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 191 КПК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо службових осіб AT «Банк Фінанси та Кредит», до якого не причетна компанія Collaton Limited, не спростовують висновків слідчого судді, оскільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.
Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що грошові кошти на рахунках вказаної компанії могли бути набуті кримінально-протиправним шляхом та відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про розбіжності у сумах збитку AT «Банк Фінанси та Кредит», зазначених в клопотанні прокурора та у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не впливають на правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.
Посилання захисника на неналежність та недопустимість зазначених у клопотанні доказів, зокрема договору поруки між AT «Банк Фінанси та Кредит» та компанією "Nastemo Commercial Limited", ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року відносно ОСОБА_7 , показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також на відсутність у матеріалах клопотання повідомлень про підозру ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не спростовують правильності висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваному судовому рішенні та не ставлять під сумнів його законність.
Крім того, дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 372 КПК України, та містить у собі відомості, передбачені ч. 5 ст. 173 КПК України, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах компанії "Коллатон Лімітед" (Company "Collaton Limited") залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.10.2018, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3