В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №00003281 від 17 травня 2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, чеченеця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

23.04.2020 року приблизно о 23 годині 40 хв. ОСОБА_5 , приїхав з ОСОБА_8 , на автомобілі марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, пр-т. Шухевича, 32, а саме АЗС «ОККО», де зустрілись із групою невстановлених досудовим розслідуванням осіб. У подальшому, під час спілкування із невстановленими особами, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 , відкрито, протиправно висловив вимогу ОСОБА_8 передати йому ключі від автомобіля марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я потерпілої ОСОБА_7 всупереч його волі у вигляді примусового відсторонення зазначених осіб від керування вказаним автомобілем, який був припаркований на АЗС «ОККО» за вищевказаною адресою.

В подальшому, ОСОБА_8 , переживаючи за своє здоров`я, передав ключі та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , не маючи навички водіння автомобіля та водійського посвідчення, приїхав до свого наглядно знайомого, та попросив останнього перегнати автомобіль марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 в інше місце.

В свою чергу, наглядно знайомий, будучи не обізнаним, що вище зазначений автомобіль викрадений, на пропозицію ОСОБА_5 , погодився та в подальшому взяв у нього ключі від замка запалювання до автомобіля марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 та разом із ОСОБА_9 прослідували до місця на яке вказав ОСОБА_5 , а саме на стоянку за адресою м. Київ, вул. Райдужна 23.

В подальшому, маючи змогу розпоряджатись викраденим автомобілем навласний розсуд, ОСОБА_5 , залишив викрадений автомобіль на вище вказаній стоянці з метою пошуку покупців для його подальшого продажу та отримання неправомірної вигоди. Своїми діями, ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 164 295 гривень 30 копійок. Однак, в подальшому, автомобіль марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 був вилучений працівниками поліції за адресою м. Київ, вул. Райджуна 23 та повернуто власнику

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся показавши, що 23.04.2020 року приблизно о 23 годині 40 хв. він приїхав з ОСОБА_8 на автомобілі марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, пр-т. Шухевича, 32, а саме АЗС «ОККО», де зустрілись із групою наглядно знайомих осіб. У подальшому, під час спілкування із цими особами, між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт. У цей час у нього виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.289 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є злочиним середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, працює не офіційно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, уперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно із ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно із ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно із ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, те, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, думку державного обвинувача та потерпілої, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 289 КК України, у виді у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 18700 (вісімнадцяти тисяч семиста) грн 00 к. на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Seat» моделі «Cordoba», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію залишити в користуванні власника.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 653 грн 80 к., за проведення експертизи № 13-3/379 від 11 червня 2020 року.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1