справа № 462/3690/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Воловець Воловецького району Закарпатської області, громадянин України, без місця реєстрації, не маючого освіти, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , обвинувальний акт відносно якого 02.04.2020 року скеровано Воловецьким відділом Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області у Воловецький районний суд Закарпатської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, 31.05.2020 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у підземному переході, що знаходиться на перехресті вулиць Городоцька - І.Виговського у м. Львові, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, наблизившись до потерпілого ОСОБА_6 , висловив вимогу передачі належного потерпілому мобільного телефону марки «HUAWEI Р Smart +», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 . вартістю 6538 гривень, у якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , вартістю 50 гривень, після отримання якого таким відкрито заволодів. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 наздогнав потерпілого поблизу будинку №186 по вул.Городоцькій у м.Львові, застосувавши до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме штовхнув потерпілого ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю, та шляхом ривка зірвав із його шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 7,17 грам вартістю 8853 гривень.Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 15 тисяч 441 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив викладені обвинуваченням обставини скоєння ним злочину, та пояснив, що він дійсно 31.05.2020 року близько 21.00 год. у підземному переході на вулиці Городоцькій у м.Львові побачив чоловіка та забрав в нього мобільний телефон з кишені, а потім штовхнув його та зірвав з його шиї золотий ланцюжок. У скоєному кається. Просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, також те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, злочин скоїв у неповнолітньому віці, визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Суд враховує висновок Воловецького районного сектору Філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області від 2.09.2020 року, згідно до якого ОСОБА_5 має середній ризик вчинення повторного правопорушення та він може досягти виправлення своєї поведінки при застосуванні до нього звільнення від відбуття покарання з випробуванням.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено .

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого положення ст.75, 76, 104 КК України.
Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 та п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

В строк відбуття покарання ОСОБА_5 враховувати тримання під вартою з 3 червня 2020 року по 23 вересня 2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1