Справа № 136/1464/19
УХВАЛА
Іменем України

28 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі

члена колегії судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 23.02.2019, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 23.02.2019, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні 28.07.2020 прокурор подав письмові клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Дане кримінальне провадження розглядається колегіальним складом суду у складі головуючого судді ОСОБА_8 , суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

На даний час головуючий суддя ОСОБА_8 та член колегії суддя ОСОБА_9 перебувають на лікарняному.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 23.04.2020, пункт 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України викладено у редакції, яка передбачає, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи вказані нормативні положення та беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинувачених неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартоюобвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про необхідність вирішення даного питання одноособово членом колегії суддею ОСОБА_1 .

Свої письмові клопотання прокурор обгрунтовує тим, що ризики, які стали підставою для встановлення обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою не зникли. Просив врахувати, що обвинувачені є раніше судимими особами, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, можуть вчиняти тиск на свідків та потерпілу, які в суді ще не допитувалися, можуть продовжувати вчиняти інші злочини та переховуватися від суду. Також наголосив на тому, що обвинувачені намагалися приховати сліди злочину та таким чином уникнути від покарання. Щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на домашній арешт в нічний час доби заперечує.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні 28.07.2020 не заперечував щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не заперечував щодо усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, заявивши усне клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , призначений для проведення окремої процесуальної дії, - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, до затримання працював і бажає на даний час працювати, наміру переховуватися від суду він не має, тому просив в клопотанні прокурора відмовити, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Суд, заслухавши клопотання та думки учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка являється частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 та запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_10 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи письмові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_10 , а також усне клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом, а домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Згідно з постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

При цьому суд зважає на те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , віднесений відповідно до ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими позбавленням волі на тривалий строк,а також дані про осіб обвинувачених, які неодружені, офіційно не працевлаштовані, не мають засобів для існування, майна не мають, та те, що судовий розгляд даного кримінального провадження ще триває, тому вказані обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які підлягають виклику до суду.

Таким чином, суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, враховуючи тяжкість обвинувачення та особи обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,обрання відносно обвинувачених інших більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить, на думку суду, запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, колегія суддів вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Стороною захисту не спростовано, що наведені прокурором ризики відпали, а також не доведено підстави, що обвинуваченому ОСОБА_7 можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, - не встановлено.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинувачених, суд дійшов висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладених на них процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків доцільно продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до двох місяців та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до двох місяців, а в усному клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 слід відмовити.

Також суд зазначає про те, що під час винесення вступної та резолютивної частини ухвали від 28.07.2020 було допущено описку в резолютивній частині ухвали щодо кінцевої дати строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вірною є кінцева дата строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 25 вересня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314, 331, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Письмові клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, строком до двох місяців, тобто до 25 вересня 2020 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, строком до двох місяців, тобто до 25 вересня 2020 року включно.

В задоволенні усного клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДЯ ОСОБА_1