Провадження № 1-кп/161/1123/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 серпня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 12.06.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, неодружений, не працює, несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 згідно рішення Камінь-Каширського районного суду №2-271/2009 зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 200 гривень щомісячно, починаючи з 06 липня 2009 року та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05.07.2018 у справі №157/673/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27.07.2009, вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до досягнення дітьми повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , достеменно знаючи про вказані рішення судів про стягнення аліментів на утримання дітей, являючись дієздатною та працездатною особою, маючи дохід від неофіційних джерел, проте, з доходів аліменти не сплачував, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надавав, заходів спрямованих на погашення заборгованості не прийняв, чим свідомо, злісно ухилявся від сплати встановлених рішеннями судів коштів на утримання дітей (аліментів), що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів, яка згідно інформації Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за період з липня 2009 року по червень 2020 року включно становить 89041,55 гривень, тобто у розмірі, що в сукупності перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_3 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч.1 ст.164 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (кримінальному проступку), передбаченому ч.1 ст.164 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно з липня 2009 року не сплачує аліменти. Повідомив, що мав неофіційні заробітки та планує після працевлаштування сплачувати кошти.
Потерпіла ОСОБА_5 будучи допитаною безпосередньо в судовому засіданні підтвердила факт ухилення від сплати аліментів, повідомила що обвинувачений навіть не бере участі у вихованні дітей, не наполягала на суворому покаранні.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч.1 ст.164 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення (кримінального проступку), суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем реєстрації, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення (кримінального проступку), думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді громадських робіт на мінімальний строк, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання у виді арешту чи обмеження волі суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий