Справа № 303/228/13-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.11.2012 року, про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.11.2012 року, про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, оскільки такий спливає 25 травня 2020 року, закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження до зазначеного строку не надається можливим. В обгрунтування клопотання щодо продовження строку тримання під вартою зазначив, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, наявні ризики того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими , будуть переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Представники потерпілих адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисному, просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, відсутні та на сьогоднішній день є надуманими, його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення та просив суд замінити запобіжний захід на більш м"який, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначив, що уже тривалий час знаходиться під вартою, а відтак ризики зазначені прокурором на даний час відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисному, просив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, відсутні, та на сьогоднішній день є надуманими, його підзахисний не має наміру переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення та просив суд замінити запобіжний захід на більш м"який, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження по заявленому клопотанню прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2020 року обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою по 25.05.2020 року включно.

У зв`язку зі спливом строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких вони обвинувачуються, приймає до уваги, що ризики, передбачені положеннями 177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а підстави за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд бере до уваги, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, пов"язаних з позбавленням життя людини, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п2ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд уважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, тяжкості покарання, яке їм загрожує та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та стороною захисту не доведено, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених не вбачається, а тому, враховуючи вищенаведене та те, що судове провадження не завершено, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на період судового розгляду кримінального провадження, по 18 липня 2020 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Борислав Львівської області, мешканця АДРЕСА_2 , на період судового розгляду кримінального провадження, по 18 липня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ" Закарпатської УВП (№ 9)".

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3