Номер провадження: 11-сс/813/1890/20
Номер справи місцевого суду: 508/224/20 1-кс/508/214/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Одеської області від 13.11.2020 року у кримінальному провадженні №0000030 від 10.03.2020 року, -
встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого заступником керівника Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою до 18.12.2020 року включно, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Миколаївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115КК України, а також наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначає, що підозра необґрунтована, ризики не доведені, підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має стійкі соціальні зв`язки та хронічні захворювання. Слідчим суддею в ухвалі не наведено жодних підстав неможливості застосування іншого альтернативного запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0000030 від 10.03.2020 рокуза фактом вчинення злочинів за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115КК України.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_8 , з метою незаконного збагачення, будучи обізнаним про матеріальний стан ОСОБА_10 , а саме про те, що остання за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , зберігає грошові кошти у великому розмірі, які вона накопичувала з метою придбання квартири на території м. Одеси, обрав її об`єктом свого злочинного посягання та вирішив вчинити розбійний напад на останню з метою незаконного заволодіння грошима.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, будучи обізнаним про уклад життя ОСОБА_10 та обстановку її домоволодіння, 08.03.2020 близько 23.00 години прибув до будинку АДРЕСА_1 , де в той час знаходилась ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами шляхом вчинення розбійного нападу, перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою та подолання опору потерпілої, наніс множинні удари руками по голові та тулубу ОСОБА_10 , поваливши її на підлогу. У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 не повідомляла, де знаходяться грошові кошти та цінності, ОСОБА_8 , не отримавши бажаного результату, а саме інформації про місце зберігання грошових коштів, побоюючись, що в разі залишення ОСОБА_10 живою, він може бути викритим у вчиненні особливо тяжкого злочину, так як остання почала телефонувати до поліції, на місці вирішив умисно позбавити життя ОСОБА_10 , при цьому не відмовляючись від наміру на заволодіння майном потерпілої.
Після чого, з метою спричинення смерті потерпілій, ОСОБА_8 почав стискати шию останньої руками та перекрив доступ повітря в дихальні шляхи закриттям отворів носа та рота подушкою, до тих пір, поки ОСОБА_10 не перестала подавати ознаки життя.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла на місці скоєння кримінального правопорушення.
Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , будучи переконаним в настанні смерті потерпілої, знаходячись у приміщенні вказаного будинку, знайшов та незаконно заволодів грошовими коштами в сумі приблизно двадцяти тисяч доларів США та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з корисливих мотивів.
18.08.2020 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Одеської області від 18.08.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.10.2020 року без визначення розміру застави.
16.10.2020 року слідчим суддею Миколаївського районного суду Одеської областіпродовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 18.11.2020 року.

12.11.2020 року слідчим суддею Миколаївського районного суду Одеської областіпродовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000030 від 10.03.2020 року до 18.12.2020 року.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115КК України.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 , підозри, яка була повідомлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризику, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, виправдовує продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 ,у разі визнання його винуватим, відсутність у нього місця роботи, його сімейний стан, та той факт, що існуючі ризики не зменшились, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, захисник стверджував про відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, але ці твердження захисника апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження.
Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 10.03.2020 року, протоколами допиту свідків, висновком судово-медичної експертизи №25 від 27.03.2020 року, висновком судово-медичної імунологічної експертизи №252 від 18.03.2020 року, висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №25 від 13.04.2020 року, висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №74 від 06.08.2020 року, висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №76 від 06.08.2020 року, висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №312 від 11.08.2020 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.
Таким чином апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 , на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на непослідовність позиції сторони захисту, яка наголошує на відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , разом з тим просить обрати йому більш м`який запобіжний захід.
Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків апеляційний суд зазначає наступне.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за найтяжче з яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, таким чином, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
Як вбачається з обґрунтованих висновків, викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, слідчий суддя встановив, що наведені стороною обвинувачення обставини даного кримінального провадження виправдовують продовження існування означених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку подальшого визнання підозрюваного винним у їх вчиненні, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду.
Таким чином, прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявленого ризику, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому суд дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що на теперішній час досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, завершується проведення всіх необхідних процесуальних та слідчих дій, а також збір доказів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , неможливо.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і апеляційним судом, встановлено не було.

Разом з тим, спростовуються твердження захисника щодо невмотивованості в оскаржуваній ухвалі неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу, оскільки слідчий суддя врахувавши, обставини передбачені ст. 178 КПК України, дійшов висновку про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з яким апеляційний суд погоджується, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєнні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115КК України, існування ризиків та необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування, виконанню вимог ст.290 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Одеської області від 13.11.2020 року про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4