Справа № 168/689/20
Провадження № 1-кп/168/83/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утримані 2 дітей, не судимого,
за ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 08.09.2020 р. близько 01.00 год., на вул. Привокзальна в смт.Стара Вижівка Волинської області був зупинений працівниками поліції за керування автомобілем марки «Mersedes Benz 609», д.н.з НОМЕР_1 , в якому не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п.2.9 (в) ПДР, за що передбачено відповідальність за ч.6 ст. 121 КУпАП.
У подальшому, перебуваючи в поблизу свого автомобіля, після того, як працівники поліції повідомили його про те, що буде складений протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 висловив пропозицію про надання поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошових коштів за те, щоб останні з використанням наданої їм влади та службового становища не складали протокол про адміністративне правопорушення щодо нього. З метою оформлення матеріалів адміністративного правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП поліцейський ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 підійти до службового автомобіля. Знаходячись біля службового автомобіля поліції знадвору відкритих передніх правих дверей службового автомобіля, продовжуючи висловлювання пропозиції про надання поліцейському неправомірної вигоди, з метою переконання в тому, що неправомірна вигода буде безперешкодно прийнята працівником поліції, поклав у відкритий бардачок передньої панелі приборів службового автомобіля перед поліцейським ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 200 грн., надавши тим самим поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірну вигоду за невчинення відносно нього дій з використанням наданої поліцейським влади - не притягнення до адміністративної відповідальності (не складання протоколу) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

У подальшому вказані неправомірні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції шляхом повідомлення про даний факт телефоном оператору на лінію «102».

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, а саме: пропозиція надати службовій особі неправомірну вигоду та надання такої вигоди за вчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Під час досудового розслідування прокурор та обвинувачений за участю захисника 23.09.2020 р. уклали угоду про визнання обвинуваченим винуватості.

За умовами угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в зазначеному кримінальному правопорушенні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При укладенні угоди прокурором враховується ступінь та характер сприяння підозрюваним ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього, а також характер та тяжкість вчиненого правопорушення і суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового розгляду.

Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання у виді 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Угода підписана сторонами та разом із обвинувальним актом, надійшла до суду.
Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону та призначити йому обумовлене в угоді покарання.
Захисник та обвинувачений просять затвердити угоду, оскільки вона відповідає вимогам закону і перешкод для її затвердження немає.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, який за ступенем тяжкості відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень, в яких може бути укладено угоду про визнання винуватості. При цьому судом також встановлено, що обвинувачений розуміє права визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та у разі невиконання умов угоди, визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.369 КК України і ст.65 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України,
Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України слід конфіскувати в дохід держави предмет кримінального правопорушення, а саме: грошові кошти на загальну суму 200 грн.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, укладену 23.09.2020 р. між начальником Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 1000 (тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Речові докази:
- лазерний диск із записами зі службової нагрудної відеокамери поліцейського залишити в матеріалах кримінального провадження;
-грошову купюру номіналом 200 грн. серії УР3528629, що знаходиться в спецпакеті № 4319911, відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України - конфіскувати в дохід держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 16.09.2020 р. на грошові кошти - купюру номіналом: 200 грн. серії УР3528629.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1