ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1473/20 Справа № 202/6236/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000682, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання цілодобового домашнього арешту, стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного за ч.2 ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 20 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 05 грудня 2020 року і покладено обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя обгрунтував тим, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, що підтверджується доданими матеріалами, а також встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також слідчий суддя зазначив про недоведення прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, слідчий суддя врахувавши дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, а також стійкі соціальні зв`язки, тому слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором в судовому засіданні не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку з чим застосував цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, яким застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Свої вимоги захисник обгрунтовує тим, що рішення слідчого судді незаконне, та вказує про недоведення обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, оскільки додані матеріали до клопотання не переконують об`єктивного спостерігача, що її підзахисний міг вчинили злочин. Крім того, захисник вважає недоведені встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_8 , вчасно з`являвся до слідчого, незнайомий з потерпілими та свідками, не перешкоджав кримінальному провадженню. Також захисник зазначає про позитивну характеристику її підзахисного, як з місця роботи, так і з місця проживання, який раніше не судимий, має малолітню доньку та є єдиним годувальником в сім`ї.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про відмову у застосуванні стосовно ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрані цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, клопотанням слідчого підтверджується, що ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000682 від 09 вересня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України (а.с. 6)
05 жовтня 2020 року ОСОБА_8 повідомили про підозру за ч.2 ст. 149 КК України(а.с.35-37)
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 149 КК України, яка підтверджується доданими до нього матеріалами та може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та знає даних осіб.
В той же час, слідчий суддя врахував вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України і зазначив, що прокурором під час розгляду клопотання не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні(п.3 ч.1 ст. 194 КПК України), у зв`язку з чим не знайшов підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу до ОСОБА_8 , так як доказів того, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити процесуальну поведінку до клопотання слідчого надано не було. Крім того слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, тому застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-3, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, який відповідає вимогам ст. 181 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну поведінку ОСОБА_8 , для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Підстав для застосування до підозрюваного особистого зобов`язання під час апеляційного перегляду не встановлено.
За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2020 року про відмову у застосуванні стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано цілодобовий домашній арешт залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4