Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 серпня 2020 року

м. Київ
справа № 369/4766/15-к
провадження № 51-217 км 17
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який забезпечував підтримання обвинувачення в суді апеляційної інстанції прокурора відділу підтримання обвинувачення в суді прокуратури Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мокре Старовижівського району Волинської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
виправданої у вчиненні дій, передбачених ч. 2 ст. 121 КК, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК у строк відбуття призначеного судом покарання, зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 9 лютого 2015 року по день набрання вироком законної сили у співвідношенні один день попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 4 770 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
Вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те що вона 8 лютого 2015 року близько 20 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_2 в ході суперечки, яка виникла на ґрунті неприязних відносин між нею та її співмешканцем ОСОБА_10 , маючи умисел направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останнього, кухонним ножем умисно нанесла один удар в область грудної клітини справа ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей з пошкодженням правого головного бронху та аорти, та крововтрати, від яких потерпілий ОСОБА_10 помер.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2016 року, за яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК скасовано, а кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК закрито.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
На переконання прокурора судом апеляційної інстанції, були порушені засади змагальності. Апеляційним судом не вирішено клопотання прокурора про долучення до матеріалів справи постанови про закриття кримінального провадження за результатами розгляду заяви обвинуваченої ОСОБА_8 про недозволені методи досудового слідства.
Крім того, апеляційний суд за клопотанням прокурора повторно не дослідив дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 .
Прокурор вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, суд не навів переконливих мотивів для визнання її необґрунтованою та дійшов передчасного висновку про закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, фактично продублювавши апеляційну скаргу захисника.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти касаційної скарги прокурора та просив відмовити у її задоволенні.
Мотиви Суду
Відповідно ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, й не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За правилами передбаченими статтями 370, 419 вказаного Кодексу рішення суду апеляційної інстанції повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому апеляційний розгляд здійснюється з урахуванням правил статей 404, 405, 407 КПК.
За вимогами ст. 419 КПК, ухвала суду апеляційної інстанції, крім іншого, має містити встановлені ним обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При скасуванні або зміні рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
За змістом ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Тобто в ухвалі необхідно проаналізувати всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі доказами, та дати на кожен із них вичерпну відповідь.
Якщо апеляційний суд при перевірці кримінального провадження в порядку апеляційної процедури вбачає можливу відсутність достатніх доказів для доведення винуватості засудженої особи в обсязі пред`явленого обвинувачення або вбачає можливість поліпшення становища такої особи в інший спосіб, він повинен за власною ініціативою безпосередньо дослідити необхідні докази, адже до цього спонукають завдання кримінального провадження та необхідність дотримання інших його засад, зокрема верховенства права, презумпції невинуватості й забезпечення доведеності винуватості. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31 січня 2019 року у справі № 619/5554/14-к (провадження № 51-7079 км18).
Переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 апеляційний суд не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, переглянув судове рішення суду першої інстанції всупереч вказівкам суду, який розглянув справу в касаційному порядку, що є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді.
За матеріалами кримінального провадження встановлено, що доводами апеляційної скарги прокурора було неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незаконної перекваліфікації судом першої інстанції дій засудженої з ч. 1 ст. 115 КК на ч. 2 ст. 121 КК та невідповідності покарання, призначеного судом ОСОБА_8 , ступеню тяжкості злочину, особі засудженої, внаслідок його м`якості. За результатами розгляду вказаної апеляційної скарги та апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_8 , захисників ухвалено задовольнити їх частково, пом`якшивши покарання засудженій до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної
інстанції через недотримання вимог ст. 419 КПК, у тому числі відсутність мотивованої відповіді суду апеляційної інстанції щодо доводів обвинуваченої про застосування до неї незаконних методів під час досудового слідства.
Суд апеляційної інстанції після перегляду процесуального рішення у касаційному порядку, розглядаючи апеляційні скарги прокурора, захисника обвинуваченої та обвинуваченої, без дослідження усіх необхідних доказів передчасно дійшов необґрунтованого висновку що в справі не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у суді і вичерпано можливості їх отримати, переоцінивши фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції. У той час як фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, в апеляційних скаргах та судом, який розглядав справу в касаційному порядку, під сумнівне ставились.
Розбіжності між показами обвинуваченої ОСОБА_8 на слідчому експерименті та фактичними даними, на думку суду апеляційної інстанції, могли свідчити про те, що остання себе обмовилапід впливом недозволених методів досудового слідства. Між тим, такий висновок суду не ґрунтується на досліджених доказах з огляду на те, що фактично клопотання прокурора про долучення до матеріалів справи в якості доказу постанови про закриття кримінального провадження за результатами розгляду заяви обвинуваченої ОСОБА_8 про недозволені методи досудового слідства, залишились без розгляду.
Під час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і під час нового апеляційного розгляду, обвинувачена ОСОБА_8 заявляла про застосування до неї незаконних методів під час досудового слідства, з метою перевірки якої ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 січня 2018 року зобов`язано прокурора Київської області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 незаконних методів під час досудового слідства.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження у судовому засіданні 12 лютого 2019 року прокурор заявив клопотання про долучення до матеріалів справи постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за заявою обвинуваченої ОСОБА_8 , але головуючим розгляд даного клопотання відклався, та в подальшому клопотання не було вирішено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції за відсутності даних щодо розгляду заяви обвинуваченої ОСОБА_8 щодо незаконних методів під час досудового слідства дійшов передчасного висновку про те, що отримані в ході слідчого експерименту відомості, є недопустимим доказом.
По-іншому оцінивши докази: висновок експерта № 82 від від 9 лютого 2015 року, відеозапис слідчого експерименту, в ході якого обвинувачена ОСОБА_8 показала механізм, локалізацію завдання потерпілому тілесних ушкоджень, за наявності суперечностей у них з огляду на те, що остання змінила свої покази, які давала суду під час встановлення фактичних обставин справи та попередньо в суді першої інстанції, заявляла про застосування недозволених методів слідства щодо неї, суд апеляційної інстанції призначив комісійну судову медичну експертизу, висновок якої покладено в обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .
Під час касаційного розгляду кримінального провадження колегією суддів Верховного Суду задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 про долучення до матеріалів справи постанови про закриття кримінального провадження №0000051, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Захисником обвинуваченої ОСОБА_6 під час розгляду справи судом апеляційної інстанції заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_11 , а також прокурором - про повторне дослідження даних про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , які апеляційний суд не вирішив, не мотивувавши своє рішення.
Суд апеляційної інстанції не виконав вказівки суду касаційної інстанції щодо дослідження доказів належним чином не перевірив доводи прокурора про незаконну перекваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК на ч. 2 ст. 121 КК, не навів мотивів ухваленого рішення, належним чином не перевірив доводів прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не зазначив підстав, з яких апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою.
Наведені порушення згідно з ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Апеляційним судом ухвалено рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, на думку колегії суддів Верховного Суду, рішення апеляційного суду про скасування обвинувального вироку суду першої інстанції із закриттям кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення її винуватості в суді та вичерпанням можливостей отримання цих доказів ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому воно на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду суду належить урахувати вказівки суду касаційної інстанції, ретельно перевірити доводи, наведені в апеляційних скаргах, у сукупності проаналізувати їх, й ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, яке б відповідало положенням ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3