1-в/465/167/20
У Х В А Л А
судового засідання

17.09.2020 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючої-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
представника КЗ «ЛОКПЛ» (лікар-психіатр): ОСОБА_5
особи, стосовно якої подається заява: ОСОБА_6
розглянувши матеріали заяви комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю Львівської області, Буського району, с.Соколівка, який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15- ч.1 ст.115; п.13, ч.2 ст.115 КК України, -
в с т а н о в и в:
в.о. заступника генерального директора з експертизи КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 звернувся в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 24.05.2018р. до даного часу перебуває ОСОБА_6 , який був переведений з Волинської обласної психіатричної лікарні № 2 смт. Олика до КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» та госпіталізований до 23-го відділення на виконання та на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.04.2018р. про зміну виду примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділення із звичайним наглядом.
ОСОБА_6 28 листопада 2008р. близько 13:30 год. будучи хворим на параноїдну шизофренію, був доставлений у КЗ «ЛОКПЛ», де знаходячись на наглядовій палаті 6-го відділення, маючи умисел на вчинення умисного вбивства медичного працівника даного відділення лікарні, з неприязних відносин, які виникли раптово, на ґрунті категоричної незгоди ОСОБА_6 з рішенням лікарів даного медичного закладу, про госпіталізацію його на стаціонарне лікування, про яке довідався зі слів молодшої медичної сестри ОСОБА_8 із використанням таємно принесеного із собою ножа, ОСОБА_6 умисно на ніс останній два ножових поранення в життєво важливих органи, спричинивши їй при цьому тілесні ушкодження, однак свого умислу до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі.
ОСОБА_6 проходив стаціонарну судово-психіатричну експертизу експертами 5-го судово-психіатричного відділення КЗ «ЛОКПЛ» (Висновок судово-психіатричного експерта № 5 від 04.01.2009р.) відповідно до якої ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу. За своїм психічним станом в даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом».
В судовому засіданні представник КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» заяву підтримав, просив її задоволити.

ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 . Просять зміни йому застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки ОСОБА_6 вже набагато краще себе почуває.
Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, просить таку задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

У відповідності зі ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно ст.19 Закону Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Судом встановлено, що 12.11.2013 року гр. ОСОБА_6 був госпіталізований до ДЗ «УПЛСН МОЗ України», де до нього, згідно ухвали колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 16.04.2009 року було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2015 року примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом були змінені на подальше примусове лікування у психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом. В зв`язку з чим 27.01.2016 року гр. ОСОБА_6 був переведений для подальшого примусового лікування до Волинської обласної психіатричної лікарні № 2, смт. Олика, де перебував до 24.05.2018р.
Відповідно до ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.05.2018 року був переведений 24.05.2018 року до КЗ ЛОР «ЛОКПЛ» де й перебуває по даний час в умовах 23-го відділення.
ОСОБА_6 19.03.2020 р. був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 18 від 19.03.2020 р.), яка прийшла до висновку, що на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, виражений змішаний тип дефекту. У зв`язку з недостатністю критичного ставлення до свого психічного стану та скоєного, відсутністю бажання приймати необхідне медикаментозне лікування, відсутністю повноцінного стану ремісії, та за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Відтак з наданих матеріалів на переконання суду такий висновок лікарської комісії є таким, що відповідає дійсним обставинам, стан здоров`я ОСОБА_6 не змінився, а тому захисник ОСОБА_6 не зміг переконати суд останній не становить суспільної небезпеки для себе та оточуючих у разі зміни йому застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Підсумовуючи вищенаведене, заяву з доданим висновком комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 18, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації, що є підставою для продовження примусового лікування ОСОБА_6 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. ст. 512 514 КПК України, ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд -

п о с т а н о в и в :
Заяву заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_9 щодо продовження примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.15- ч.1 ст.115; п.13, ч.2 ст.115 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Повний текст ухвали виготовлено 21.09.2020 року.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Суддя ОСОБА_1