У Х В А Л А
(про застосування запобіжного заходу)

Справа № 348/1/21
Провадження № 1-кс/348/6/21

02 січня 2021 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , прокурора Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Ланчин, жителю АДРЕСА_1 , одруженому, на утриманні має двох малолітніх дітей, з повною загальною середньою освітою, працюючому по тимчасових заробітках, несудимому, українцю, громадянину України, підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Клопотання надійшло в провадження слідчого судді 02.01.2021 року.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000619 від 31.12.2020 року щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, адвоката ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.12.2020 року близько 18 год. 40 хв., в умовах недостатньої видимості через темну пору доби і туман, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 216», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги «Т-0905» сполученням «Делятин Раківчик», а саме по вул.Українська у с.Саджавка Надвірнянського району Івано-Франківської області в напрямку смт.Делятин. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку.

У цей час правим краєм проїзної частини дороги у попутному напрямку відносно напрямку руху автомобіля рухався пішохід ОСОБА_7 , а правим узбіччям пішохід ОСОБА_8 .

Рухаючись прямою ділянкою дороги, водій ОСОБА_5 в умовах недостатньої видимості, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, в результаті чого поставив себе в такі умови, що своєчасно не застосував екстрене гальмування з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді пішохода ОСОБА_7 , яку об`єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме пункти: 1.5; 1.10 в частині визначення поняття "перешкода для руху"; 2.3 б), д); 2.9 а); 12.1; 12.2 та 12.3.

У результаті порушення ОСОБА_5 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі у лікувальний заклад.

Крім того, 31.12.2020 року близько 18 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 216», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись неосвітленою ділянкою дороги «Т-0905» сполученням «Делятин Раківчик», що по вул.Українська в с.Саджавка Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку смт.Делятин, водій ОСОБА_5 вчинивши наїзд на пішохода ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та втік з місця події.

Слідчий зазначив, що 01.01.2021 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

01.01.2021 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України, що є фактичним часом його затримання.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколами допиту потерпілого та свідків, висновком щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого у ОСОБА_5 встановлено алкогольне сп`яніння та іншими доказати у кримінальному провадженні в їх сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що в разі доведення його вини в суді, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів, так як досудове розслідування триває та з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може чинити тиск на них; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може не з`являтися на виклики до слідчого, прокурора чи суду.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до 2 років або позбавлення волі на той самий строк. При цьому, злочини було вчинено за обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 після вчинення злочинів не вжив заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, а з метою уникнення відповідальності та приховування злочину втік автомобілем з місця події. Зазначена обставина вказує на психологічно-нестійкий характер ОСОБА_5 нести відповідальність за свої дії, бажання уникнути покарання. Крім того установлено, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, що також свідчить про можливість в подальшому переховуватись від органів слідства та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі.

З вищевикладеного вбачається, що наявний обґрунтований ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та суду), який полягає в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , який після скоєння ДТП достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та з місця події втік, зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду, так як усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено виключно позбавлення волі від 3 до 8 років.

Також орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтований ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого, свідків), який полягає в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 в разі обрання іншого менш суворого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, опинившись на волі на час досудового слідства та судового розгляду зможе незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 , неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 .

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 скоївши дорожньо-транспортну пригоду із застосуванням транспортного засобу, залишивши місце події, намагався сховати речовий доказ, а саме автомобіль марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 216», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому є обґрунтований ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України (знищення, приховання або спотворення будь-яких речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення).

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому слід застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

Підставами для тримання під вартою є передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме, ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини.

Основна мета вказаної ст.5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі "Маккей проти Сполученого королівства"). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа "Плесо проти Угорщини").

Згідно статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні "Джессіус проти Литви", особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обґрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обґрунтованою залежить від обставин справи.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
Також, застосування запобіжного заходу у виді застави до ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки останній офіційно не працевлаштований, немає джерела доходів, а при запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюванийусвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце постійного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Викладені обставини на переконання органу досудового розслідування виправдовують обрання підозрюваному більш впливового виду запобіжного заходу.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як немає наміру ухилятися від слідства та суду, а також впливати на учасників процесу. Крім того, зазначив, що він не покидав місце події і не планував ховатися, навпаки розвернув автомобіль, повернувся на місце події, однак нікого там не побачив, а тому поїхав дальше.

Просить обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він буде відбувати по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 .

Таку ж позицію підтримав і захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , зазначивши при цьому, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив необережний злочин, визнав свою вину, повертався на місце події, а через дві години сам прийшов до працівників поліції та повідомив, що вчинив ДТП. Таким чином, необхідності впливати на свідків та потерпілого у нього немає.

Крім того, вважає, що підозрюваний не є суспільно-небезпечною особою, у нього міцні соціальні зв`язки, оскільки він одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

На його думку, до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді нецілодобового домашнього арешту, щоб надати йому можливість працювати та утримувати сім`ю. Однак, якщо слідчий суддя прийде до переконання все ж таки застосувати тримання під вартою, то визначити при цьому підозрюваному розмір застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У процесі розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.

01.01.2021 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Беручи до уваги тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його особу, вагомість наявних доказів вчинення ним злочинів, які долучені до матеріалів клопотання, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків (не працює, одружений, є батьком двох неповнолітніх дітей), наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливості ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено необхідність застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ланчин, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 днів до 01 березня 2021 року до 11 год. 00 хв., помістивши його в Державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ, вул.Є.Коновальця, 70 А).

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з 00 год. 30 хв. 01.01.2021 року.
Ухвала слідчого судді діє 60 днів до 01 березня 2021 року до 11 год. 00 хв. та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1