Справа № 132/2537/19
Ухвала
Іменем України
16.10.2020р. місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Калинівка Вінницької області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеногов рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 від 12.07.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2020р. на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.10.2020р. передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Заявник у поданому клопотанні ставить питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 від 12 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000331, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування цієї вимоги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 12.07.2019р. слідчим суддею Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 у справі №132/2537/19, було постановлено ухвалу, якою частково задоволене клопотання про накладення арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000331 від 12.07.2019р., та накладено арешт на автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , та який перебував у користуванні ОСОБА_4 . В своїй ухвалі суд зазначає, що автомобіль має значення для всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. З часу винесення даної ухвали суду пройшло більше року, на даний час слідчий, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, виконав всі слідчі дії, проведені всі експертизи. На ім`я слідчого потерпіла по справі ОСОБА_6 подала заяву, в якій просить кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрити, оскільки будь-яких претензій вона до підозрюваної не має. Слідчим 19.08.2020р. по місцю проживання ОСОБА_4 направлено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Однак на даний час, ОСОБА_4 після аварії повністю паралізована, у зв`язку зі станом свого здоров`я, не змозі бути допитана, чи ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, а тим більше надавати покази в судовому засіданні. У зв`язку з травмою ОСОБА_4 , кримінальне провадження не може бути направлено до суду для розгляду по суті. Лікарі не дають будь-яких гарантій, що ОСОБА_4 взагалі може будь-коли рухатися. Таким чином, справа може затягнутися на невизначений строк. Автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », на який був накладений арешт, знаходиться на штрафному майданчику Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме під відкритим небом. У зв`язку з вищевикладеним невідомо, який час машина буде знаходитися на штрафному майданчику, вона скоріше за все може втратити будь-яку матеріальну цінність. Враховуючи, що з автомобілем були проведені всі експертизи, заявник вважає, що подальший арешт на зазначений автомобіль втратив будь-який сенс. В той же час, на автомобіль був накладений арешт, як збереження речового доказу, а не спеціальної конфіскації конфіскації майна, як виду покарання чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, як це передбачено ч.2 ст.170 КПК України.

Заявник, слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку, із заявами чи клопотанням про відкладення розгляду цього питання на адресу суду не звертались.

Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду поданого клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що у задоволенні клопотання заявнику слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що Калинівським ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесенному до ЄРДР за №0000331 від 12.07.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 11.07.2019р., у ОСОБА_4 був вилучений транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , та який перебував у користуванні ОСОБА_4 .

Вказаний транспортний засіб в передбаченому законом порядку був визнаний речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження.

12.07.2019р. слідчий СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, а саме накладення арешту на автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчим була зазначена підстава, передбачена п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме необхідність збереження доказу, недопущення його зокрема та головним чином відчуження.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 від 12.07.2019р., клопотання слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні№ 0000331 від 12.07.2019р. задоволено частково. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , та який перебував у користуванні ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчужувати. В іншій частині клопотання залишено без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту судового рішення, слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна, а також те, що у разі не накладення арешту на майно до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, є достатні підстави вважати, що це майно може бути зокрема відчужене або можуть настати інші наслідки, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.Органом досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Правові підстави для арешту майна в межах даного провадження підтверджуються матеріалами досудового розслідування. Зазначене майно у клопотанні слідчого є доказом у кримінальному провадженні, а тому накладення на нього арешту необхідно для його збереження. Виходячи з викладеного, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та частиною першою статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

За змістом положень чинного КПК України основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.

Відповідно до частини третьої статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частини перша статті 9 КПК України).

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною першою статті 7 КПК України, регламентовано, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; розумність строків .

Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, адвокат ОСОБА_3 , як на єдину підставу для скасування арешту майна, посилається на ту обставину, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Стаття 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано під час досудового розслідування, виключно у разі, якщо заявник доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

В межах даної норми закону, адвокатом ОСОБА_3 в поданому клопотанні про скасування арешту майна, належним чином необґрунтовано, а під час судового розгляду недоведено належними та допустимими доказами, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Слід зазначити, що саме слідчим в кримінальному провадженні визначається доцільність або недоцільність продовження застосування арешту майна, і він не позбавлений можливості звернутися до суду із клопотанням про його скасування, у разі якщо в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Натомість, слідчий із відповідним клопотанням до суду не звертався, що фактично свідчить про відсутність цієї підстави на даній стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що для його ефективного розслідування, орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідуван ня, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Скасування арешту майна до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, може спричинити настанню негативних наслідків, зокрема його відчуження, а тому клопотання адвоката ОСОБА_3 є передчасним.

Окрім цього, як вбачається з ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 від 12.07.2019р., в частині вимог клопотання слідчого щодо позбавлення особи права користування транспортним засобом було відмовлено.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Виходячи із зазначеної норми процесуального закону, на стадії досудового розслідування, речовий доказ в передбаченому законом порядку може бути переданий володільцеві для зберігання під сохранну розписку.

Дане питання на стадії досудового розслідування вирішується слідчим, який згідно ч.5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в порядку та строки, передбачені ст.ст.303-304 КПК України.

Враховуючи викладене, власник транспортного засобу чи його законний володілець не позбавлені можливості в передбаченому законом порядку звернутися до слідчого із відповідним клопотанням про передачу їм вилученого майна (в даному конкретному випадку транспортного засобу), для зберігання під сохранну розписку.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачає «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

У ст.309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, до числа яких ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, не відноситься.

За таких обставин, дана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 від 12.07.2019р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК Українизалишити без задоволення.

Роз`яснити власнику транспортного засобу чи його законному володільцю, що вони не позбавлені можливості в передбаченому законом порядку звернутися до слідчого із відповідним клопотанням про передачу їм вилученого майна (в даному конкретному випадку транспортного засобу), для зберігання під сохранну розписку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя