ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3100/20 Справа № 206/3673/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 умовно достроково звільнити від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 відбув більше половини призначеного строку покарання, має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, раніше не судимий, приймає участь у виховних заходах виправної установи, непогашених стягнень не має, усвідомив свою вину та щиро розкаявся.

Також засуджений має постійне місце проживання, утримує неповнолітню дитину, підтримує соціально корисні зв`язки з близькими та родичами.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, до своїх прямих обов`язків ставиться не сумлінно, кількість стягнень, які хоч і погашені, перевищують кількість заохочень. Отже, поведінка засудженого ОСОБА_8 не зазнає позитивних змін та не свідчить про його становлення на шлях виправлення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_8 , є недоцільним.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом обґрунтовано враховано те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 не зазнає позитивних змін та не свідчить, що він став на шлях виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, згідно із характеристикою, наданою начальником Державної установи Ігренський виправний центр №133, та довідкою з особової справи, засуджений ОСОБА_8 за час перебування в ДУ Ігренський виправний центр №133 з 11.04.2018 року зарекомендував себе посередньо, вимоги відбування покарання та внутрішнього розпорядку не виконує, має два заохочення та 8 стягнень. Участь в роботах по благоустрою установи не приймає.
За весь період відбування покарання засуджений мав 8 стягнень, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Твердження захисника, що ОСОБА_8 відбув більше половини призначеного покарання, має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, раніше не судимий, приймає участь у виховних заходах виправної установи, непогашених стягнень не має, усвідомив свою вину та щиро розкаявся, не є безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Посилання в апеляційній скарзі, що засуджений має постійне місце проживання, утримує неповнолітню дитину, підтримує соціально корисні зв`язки з близькими та родичами, не є безумовною підставою для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4