Справа № 603/772/20
Провадження № 1-кп/603/28/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000109 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2020 року,
про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Галич Підгаєцького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіти середньої, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Горожанка Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіти середньої, не працюючого, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
23.11.2020 року близько 13 год. 30 хв., між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували разом на території домогосподарства ОСОБА_3 , що за адресою АДРЕСА_1 , виник спільний злочинний намір, направлений на таємне викрадення качанів кукурудзи на земельній ділянці, що знаходиться на території обслуговування Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, яке перебуває в оренді та обробляє ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, взявши попередньо з дому вісімнадцять полімерних мішків білого кольору, сівши на мотоблок марки «ZUBER» до якого причеплений одноосний причеп попрямували до земельної ділянки, що знаходиться на території обслуговування Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Приїхавши на вищевказану земельну ділянку, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, будучи впевненими, що їх дії носять таємний характер, без будь-якого на те дозволу та відповідних документів, всупереч встановленому законом порядку, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу почали виламувати качани кукурудзи, які знаходились на рослинах кукурудзи та відносяться до 3 класу, після чого поміщали їх в полімерні мішки, які складали на території земельної ділянки, що знаходиться на території обслуговування Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, яка перебуває в оренді та обробляє ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття». Зібравши качани кукурудзи в поліетиленові мішки, поносили їх до мотоблока марки «ZUBER», синього кольору та почали складати в одноосний причеп проте не вчинили всі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки під час складання поліетиленових мішків із качанами кукурудзи в одноосний причеп мотоблока марки «ZUBER», синього кольору були виявлені охоронцями ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття».
Таким чином, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 таємно викрали кукурудзу в качанах 3 класу загальною вагою 476 кг спричинивши вказаними діями ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» матеріальну шкоду вартість якої становить 6,71 грн. за 1 кг., а саме 3193 грн. 00 коп.
Такі дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
04.01.2021 року між представником потерпілого ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» ОСОБА_6 з одного боку та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (з кожним окремо) з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоди про примирення.
Згідно вказаних угод обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, відшкодували заподіяні збитки. Також, вказаними угодами сторони погодили покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням обвинувачених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік з покладенням на них обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Також, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в угодах зобов`язалися вчинити дії щодо публічного вибачення перед представниками ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» протягом одного місяця після затвердження даної угоди судом.
Окрім цього, в угодах передбачені наслідки укладання та затвердження угод про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні представник ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» - ОСОБА_6 , який діє згідно довіреності від 24.11.2020 року, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 , кожний окремо, угоди про примирення підтримали та просили їх затвердити.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даних угод про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладених угод про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинувачених.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
За змістом угод, які було подано в судовому засіданні вбачається, що вони відповідають вимогам закону, а саме приписам ст. 471 КПК України, оскільки в них зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілого ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» (представник ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» ОСОБА_6 згідно довіреності від 24.11.2020 року), формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зазначено дії, які ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язані вчинити на користь потерпілого, а саме публічно вибачитися перед потерпілим протягом місяця після затвердження угоди судом, також узгоджене покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, цілком розуміють права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Отже, суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачені усвідомлюють свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до них застосовано, а також суд переконався, що укладення угод є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладених 04.01.2021 року угод про примирення та призначає ОСОБА_3 та ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.
Під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинувачених не пред`являвся.
Відповідно до ст. 124 КПК України, у матеріалах кримінального провадження є процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме:
-товарознавчої експертизи від 30.11.2020 року №6/1-1132/20 в сумі 980 грн 70 коп, які слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 04 січня 2021 року між представником потерпілого ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» ОСОБА_6 (представник ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» згідно довіреності від 24.11.2020 року) з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 23 листопада 2020 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 04 січня 2021 року покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Затвердити угоду про примирення, укладену 04 січня 2021 року між представником потерпілого ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» ОСОБА_6 (представник ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» згідно довіреності від 24.11.2020 року) з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 23 листопада 2020 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 04 січня 2021 року покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати в сумі 980 грн 70 коп за проведення судової експертизи, а саме - товарознавчої експертизи від 30.11.2020 року №6/1-1132/20.
У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.11.2020 року (Справа №603/730/20), на мотоблок марки «ZUBER» синього кольору із одноосним причепом, який переданий на зберігання на територію майданчику для зберігання транспортних засобів Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області скасувати.

Речові докази:

-кукурудзу в качанах загальною вагою 476 кг, які знаходяться на зберіганні в потерпілого ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» - залишити в користуванні ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття»;
-мотоблок марки «ZUBER» синього кольору із одноосним причепом, який знаходиться на майданчику для зберігання транспортних засобів Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області після набрання судовим рішенням законної сили повернути власнику, ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1