Провадження № 1-кп/161/329/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001870 від 24 травня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Республіки Грузія, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина Грузії, вірменина, неодруженого, не працює, особи з інвалідність ІІ групи, судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, сплаченого 10 вересня 2018 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінального проступку та злочину), передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 23 травня 2018 року, близько 12 год., діючи умисно та цілеспрямовано, з метою проникнення до житла, усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла інших осіб, всупереч волі володільців квартири, шляхом вибиття вхідних дверей, незаконно проник в житло, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , що перебуває у законному користуванні ОСОБА_7 , чим порушив недоторканість житла.

Крім цього, він же, 23 травня 2018 року, близько 12 год., перебуваючи у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні близько 7 ударів долонями обох рук в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці обличчя справа, підшкірна гематома в ділянці лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 432 від 08 червня 2018 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого повторно, відкрито викрав з поверхні столу грошові кошти в сумі 2000 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на вищевказану суму.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному проникненні до житла та кваліфікує їх, як вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
Крім того, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненим повторно, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та перелік відкрито викраденого майна, способу посягання на порушене право, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 23 травня 2018 року в обідню пору доби, вибив вхідні двері в квартиру, яка належить ОСОБА_7 та вподальшому, перебуваючи в зазначеній квартирі, в ході конфлікту з останньою наніс близько 7 ударів долонями обох рук в обличчя та викрав зі столу грошові кошти в сумі 2000 грн. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, врахувати його інвалідність.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує його молодий вік, інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога та не звертався за допомогою до них, є особою з інвалідністю ІІ групи, відомості про не вперше засудження за аналогічні корисливі злочини та думку потерпілої ОСОБА_7 , яка викладена в письмовій заяві про призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкцій частин статей, за якими він засуджується, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає йому остаточне покарання, у виді позбавлення волі, при цьому, на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши обвинуваченому дворічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінального проступку та злочину), передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати у строк призначеного покарання ОСОБА_3 час перебування під вартою з моменту затримання, тобто з 24 травня 2018 року по 11 вересня 2018 року включно.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1