У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 24 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 191 102 900 003 24 від 03 жовтня 2019 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Богуслав Київської області, непрацюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, -
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.07.2020 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - на 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - на 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України - на 2 роки обмеження волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередню у вигляді тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 26.12.2019.

У проваджені вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 01.10.2019, приблизно о 11 год. 00 хв., за місцем тимчасового проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 у нього виник умисел на таємне заволодіння майном ОСОБА_8 , садиба якої розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для того, щоб майно продати, а кошти обернути на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 одразу ж, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що у подвір`ї відсутній господар та будь-які інші особи, які б могли бачити його злочинні дії, прийшов до садиби ОСОБА_8 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та через хвіртку, шляхом відкриття на ній запірного пристрою у вигляді клямки, пройшов у подвір`я.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей житлового будинку ОСОБА_8 та, використовуючи принесену з собою сокиру, збив навісний замок. Після цього, ОСОБА_6 проник всередину житлового будинку ОСОБА_8 , де виявив алюмінієві каструлі в кількості 3 штук ємкістю 3 літра кожна та карнизи в кількості 7 штук у вигляді алюмінієвих труб діаметром 20 мм. та довжиною 2 м. кожна, які він таємно викрав. В подальшому ОСОБА_6 вищевказані речі помістив до принесеної із собою дорожньої сумки та переніс до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , розпорядившись таким чином викраденим майном ОСОБА_8 на власний розсуд.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи, ринкова вартість алюмінієвих карнизів в кількості 7 штук станом на 01.10.2019 могла становити 525 грн. 00 коп. (п`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.), а ринкова вартість алюмінієвих каструль в кількості 3 штук станом на 01.10.2019 могла становити 140 грн. 01 коп. (сто сорок гривень 01 коп.).
Своїми діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 665,01 (шістсот шістдесят п`ять грн. 01 коп.).

Крім того, ОСОБА_6 03.10.2019, приблизно о 12 год. 00 хв., перебував по АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_9 , коли у нього виник умисел повторно вчинити крадіжку майна ОСОБА_8 , садиба якої розташована за адресою АДРЕСА_2 , для того, щоб його продати, а кошти обернути на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне, таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 одразу ж, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що у подвір`ї відсутній господар та будь-які інші особи, які б могли бачити його злочинні дії, прийшов до садиби ОСОБА_8 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та через хвіртку, шляхом відкриття на ній запірного пристрою у вигляді клямки, пройшов у подвір`я.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей приміщення сараю, що розташований на території садиби ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 та, використовуючи принесену з собою сокиру, збив навісний замок. Після цього ОСОБА_6 проник в середину приміщення сараю, де виявив чавунний казанок ємкістю 20 літрів, який він повторно, таємно викрав. У подальшому ОСОБА_6 вищевказаний казанок побив сокирою на дрібні шматки, помістив їх до принесеної з собою дорожньої сумки та переніс до будинку за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , розпорядившись таким чином викраденим майном ОСОБА_8 на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи, ринкова вартість чавунного казанка ємкістю 20 літрів, станом на 03.10.2019 могла становити 387 грн. 50 коп. (триста вісімдесят сім грн. 50 коп.).

Своїми діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 387,50 (триста вісімдесят сім грн. 50 коп.).

Крім того, ОСОБА_6 13.10.2019, приблизно о 22 год. 00 хв., прийшов до житлового будинку АДРЕСА_2 , який згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно належить ОСОБА_9 та в якому останній заборонив ОСОБА_6 проживати з 03.10.2019. В порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи, діючи умисно, ОСОБА_6 вирішив незаконно проникнути всередину житлового будинку ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_6 , упевнившись, що у будинку власник та будь-які інші особи відсутні, а також, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи дозволу власника житла на знаходження і пересування по вказаному будинку, через вікно, в якому ОСОБА_6 рукою розбив скло, проник всередину, тим самим вчинив незаконне проникнення до житла ОСОБА_9 , тобто порушив гарантоване право власника на недоторканність його житла.

Знаходячись всередині належного ОСОБА_9 будинку, ОСОБА_6 ліг спати на ліжку у одній із кімнат та пробув там до 02.00 год. 14.10.2019, де був в подальшому виявлений власником будинку.

Крім того, на початку грудня 2019 року (точної дати слідством не встановлено) у ОСОБА_6 виник умисел на повторне, таємне викрадення будь-якого майна з метою подальшого обернення на власну користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна у грудні 2019 року (точної дати та часу слідством не встановлено) в період часу з 10 до 12 год., прибув до території гаражного кооперативу, розташованого по АДРЕСА_3 , де поблизу одного з гаражів, належному громадянину ОСОБА_10 , помітив металевий, бувший у використанні автомобільний багажник, дві металеві ринви довжиною 2,0 м. кожна, 3 металеві труби діаметром 25 мм. довжиною 2,0 м., 2,2 м. та 2,3 м. відповідно, два металеві кутники (уголки) довжиною по 1,0 м.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 повторно, таємно викрав металевий бувший у використанні автомобільний багажник, дві металеві ринви довжиною 2,0 м. кожна, 3 металеві труби діаметром 25 мм. довжиною 2,0 м., 2,2 м. та 2,3 м. відповідно, два металеві кутники (уголки) довжиною по 1,0 м.

Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном, здобутим злочинним шляхом, на власний розсуд.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 14.01.2020, вартість викрадено майна у ОСОБА_10 становить 497 гривень 45 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 497 гривень 45 копійок.

Крім того після вчинення крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_10 , в середині грудня 2019 року (точної дати слідством не встановлено) у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення будь-якого майна з метою подальшого обернення на власну користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна у грудні 2019 року (точної дати та часу слідством не встановлено), в період часу з 11 до 12 год., прибув до території складу магазину ФОП ОСОБА_11 , що розташований по АДРЕСА_4 . Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_6 через паркан з металевого профілю проник на територію сховища ФОП ОСОБА_11 , де, підійшовши до металевого навісу, побачив металеві труби різних діаметрів та довжини, що знаходились під навісом. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 повторно, таємно викрав з території складу магазину ФОП ОСОБА_11 , а саме з під навісу металеву трубу діаметром 150 мм. довжиною 1,1 м., металеву трубу діаметром 108 мм. довжиною 2,3 м., металеву трубу діаметром 108 мм. довжиною 2,4 м.

Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном, здобутим злочинним шляхом, на власний розсуд.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 14.01.2020, вартість викрадено майна у ФОП ОСОБА_11 становить 982 гривні 49 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 982 гривні 49 копійок.

Крім того, 19.12.2019, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на автобусній зупинці, яка розташована по вул. Центральна в с. Лук`янівка Таращанського району Київської області, поруч з даною автобусною зупинкою на землі помітив прозорий поліетиленовий пакет з вмістом речовини рослинного походження темно-зеленого кольору, який є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, та вирішив придбати вказану речовину для власного споживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою подальшого власного споживання, без мети збуту, підійшов та взяв з землі прозорий поліетиленовий пакет з вмістом сухої речовини рослинного походження темно-зеленого кольору, яку помістив до лівої кишені куртки та протягом того ж дня постійно носив з собою, чим здійснив незаконне придбання та розпочав незаконне зберігання наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс.

19.12.2019, о 18 год. 59 хв., ОСОБА_6 зупинено працівниками Таращанського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області по вул. Шевченка с. Лук`янівка Таращанського району Київської області поруч з житловим будинком АДРЕСА_5 . У ході проведення огляду ОСОБА_6 в лівій кишені його куртки, виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який останній незаконно придбав та зберігав для власного споживання, без мети збуту.

Згідно з висновком експерта № 11-2/8560 від 10.01.2020, надана на дослідження речовина рослинного походження темно-зеленого кольору - є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс.

Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 5,93г.

Канабіс згідно зі Списком №1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено в Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 № 1890; від 04.06.2008 № 518; від 02.12.2009 № 1298; від 31.05.2010 № 373; від 05.01.2011 № 4 та від 02.03.2011 № 327; від 27.07.2011 № 796; від 05.10.2011 № 1050), є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Крім того, 21.12.2019, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_6 прийшов до житлового будинку АДРЕСА_2 , який згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно належить ОСОБА_9 , та в якому останній заборонив ОСОБА_6 проживати з 03.10.2019. В порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи, діючи умисно, ОСОБА_6 вирішив незаконно проникнути всередину житлового будинку ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_6 , упевнившись, що у будинку власник та будь-які інші особи відсутні, а також, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи дозволу власника житла на знаходження і пересування по вказаному будинку, через вхідні двері, на яких ОСОБА_6 рукою збив навісний замок, проник всередину, тим самим вчинив незаконне проникнення до житла ОСОБА_9 , тобто порушив гарантоване право власника на недоторканність його житла.

Знаходячись всередині належного ОСОБА_9 будинку, ОСОБА_6 перебував там до 12.00 год. 21.12.2019, де був в подальшому виявлений власником будинку.

Крім того, 23.12.2019, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебував по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 . У цей час у нього виник умисел повторно вчинити крадіжку майна ОСОБА_13 , садиба якої розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для того, щоб його продати, а кошти обернути на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння майном ОСОБА_13 одразу ж, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що у подвір`ї відсутній господар та будь-які інші особи, які б могли бачити його злочинні дії, ОСОБА_6 прийшов до садиби ОСОБА_13 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та через хвіртку, яка була відчинена, пройшов у подвір`я.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 підійшов до одного з вікон будинку та рукою розбив скло. Після цього ОСОБА_6 проник в середину будинку, де в одній з кімнат виявив телевізор Samsung чорного кольору, телевізійний тюнер Т-2 чорного кольору, блок електричного живлення чорного кольору та алюмінієві карнизи у кількості 6 штук, які він повторно, таємно викрав. В подальшому ОСОБА_6 вищевказаний телевізор Samsung чорного кольору продав наглядно знайомій особі, а коштами розпорядився на власний розсуд, а телевізійний тюнер Т-2 чорного кольору, блок електричного живлення чорного кольору та алюмінієві карнизи у кількості 6 штук переніс до садиби за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , розпорядившись таким чином викраденим майном ОСОБА_13 на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта, за результатами проведення товарознавчої експертизи, ринкова вартість телевізора марки Samsung чорного кольору станом на 23.12.2019 могла становити 2.418 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімнадцять грн. 00 коп.), ринкова вартість телевізійного тюнера Т-2 станом на 23.12.2019 могла становити 410 грн. 00 коп. (чотириста десять грн. 00 коп.), ринкова вартість блоку електричного живлення станом на 23.12.2019 могла становити 141 грн. 56 коп. (сто сорок одна грн. 56 коп.), ринкова вартість алюмінієвих карнизів у кількості 6 штук станом на 23.12.2019 могла становити 510 грн. 00 коп. (п`ятсот десять грн. 00 коп.).

Своїми діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 3.479,56 (три тисячі чотириста сімдесят дев`ять грн. 56 коп.).

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Богуславського районного суду Київської області від 24.07.2020 стосовно останнього змінити в частині призначеного останньому покарання, зокрема покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, що призначено у виді 4 років позбавлення волі замінити на 3 роки позбавлення волі, відповідно визначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, визначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки, та на підставі ст. 76 КК України покласти на останнього відповідні обов`язки.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник обвинуваченого вказує, що вирок суду є занадто суворий для ОСОБА_6 , оскільки, призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, суд врахував такі обставини кримінального провадження, як відсутність завдання істотних збитків інтересам потерпілих, не врахував пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю злочинів.
Крім того, на переконання захисника, суд першої інстанції жодним чином не мотивував свого рішення про призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України строком на 4 роки, який на 1 рік вищий, ніж мінімальний розмір покарання за вказаним законом - 3 роки, зокрема, не мотивував свого рішення про відступ від мінімального покарання, а тому, захисник вважає, що для виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень достатнім покаранням є позбавлення волі строком на 3 роки.
Посилається захисник і на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, не навівши належних мотивів, належно не врахував всіх обставин кримінального провадження, відомостей про особу ОСОБА_6 , безпідставно не застосував до нього ст. 75 КК України та не звільнив його від відбування покарання з встановленням йому іспитового строку та покладанням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілі про дату, час та місце розгляду провадження повідомлені належним чином, неявка яких в судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає його розгляду.

23.10.2020 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_13 , в якій вона просила апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 розглянути без її участі та без участі її представника, щодо задоволення апеляційної скарги заперечує, вирок вважає законним і обґрунтованим та покарання призначене ОСОБА_6 у вигляді реального позбавлення волі строком на 4 роки виваженим та законним, саме таким, яке відповідає цілому ряду злочинів, які вчинив ОСОБА_6 , та його особі, який в свою чергу потерпілим жодної шкоди не відшкодував, не намагався відшкодувати та вибачення не попросив (а.с. 172 т. 3).

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги захисника щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 суворого покарання, колегія суддів бере до уваги таке.

Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, на виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції правильно врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції - не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 визнано - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Дослідив суд першої інстанції у провадженні, у тому числі при призначенні ОСОБА_6 покарання, і досудову доповідь Богуславського районного сектору філії Державної установи Центр пробації у м. Києві і Київській області від 06.03.2020, згідно якої уповноважений орган з питань пробації дійшов висновку, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий.

За викладеним, а також за інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історії правопорушень та відношення до них, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі можливе тільки при умові застосування до обвинуваченого проходження пробаційної програми: Зміна прокримінального мислення (а.п. 143-147 т. 1).

При призначенні обвинуваченому покарання, правильно судом врахована і негативна характеристика ОСОБА_6 .

Так, згідно характеристики виконавчого комітету Богуславської міської ради за № 02-05/46 від 10.01.2020 за місцем реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 характеризується з негативної сторони. Схильний до правопорушень, серед сусідів авторитетом не користується (а.п. 77 т. 3).

Лук`янівська сільська ради Таращанського району Київської області в характеристиці за № 289 від 11.10.2019 вказала, що ОСОБА_6 проживає в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 .

Ніде не працює, офіційних доходів немає, домашнє господарство не утримує, постійно вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя (а.п. 78 т. 3).

За викладеним, є неспроможними доводи сторони захисту в суді апеляційної інстанції про те, що судом взята до уваги лише характеристика за місцем реєстрації ОСОБА_6 , оскільки судом досліджена і характеристика за місцем фактичного проживання обвинуваченого в с. Лук?янівка Таращанського району Київської області.

Крім того, згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставини чого і не оспорюються і самим ОСОБА_6 , він протягом грудня 2019 року двічі вчинив крадіжки чужого майна в м. Богуславі, де був зареєстрований в указаному населеному пункті, звідки йому і надана характеристика виконавчим комітетом Богуславської міської ради.

Не заперечив ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції і обставин того, що він має спеціальну освіту, за якою не працював, що відповідає змісту досудової доповіді, з якої видно, що обвинувачений, здобувши професію штукатур-плиточник, не мав бажання на прожиття заробляти підробітками на будівництві (а.п. 146 т. 1).

Не зміг ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції вказати і про те, що саме його спонукало після відмови господаря будинку АДРЕСА_2 ?янівка ОСОБА_9 03.10.2019 у дозволі на проживання у ньому, фактично після заяви потерпілої ОСОБА_8 про викраденні у неї майна, не тільки неодноразово проникати в будинок і там перебувати, а і зберігати в будинку викрадене майно, щонайменше потерпілої ОСОБА_8 , що визнав в суді апеляційної інстанції і сам обвинувачений, що і свідчить про те, що ОСОБА_6 не тільки використовував житло ОСОБА_9 для ночівлі, а і для зберігання викраденого майна, а також, згідно обвинувачення визнаного судом доведеним, і для виношування злочинних намірів щодо неодноразового заволодіння чужим майном в даному населеному пункті - потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_8 .

Доводи сторони захисту про те, що тяжких наслідків від вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень не наступило, - не є беззастережними, оскільки є незрозумілим, які тяжкі наслідки можуть наступити при вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками, що визнані судом першої інстанції доведеними.

Сама по собі обставина не заявлення потерпілими цивільних позовів у провадженні - не вказує на відсутність спричиненої шкоди, з огляду як на показання самого ОСОБА_6 , зокрема щодо здачі ним на пункт прийому металобрухту металевого багажника та труб, викрадених протягом грудня 2019 у м. Богуславі, та заяву ОСОБА_13 до апеляційного суду про те, що ОСОБА_6 не тільки не відшкодував потерпілим жодної шкоди, а й не намагався її відшкодувати та вибачення не попросив.

При цьому, не можна не вказати, що майно потерпілих було вилучено з багатьох місць, у тому числі і до затримання ОСОБА_6 , яке і було повернуто потерпілим вироком суду, а не добровільними діями обвинуваченого.

Крім того, як вказала потерпіла ОСОБА_13 в заяві, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 неодноразово зухвало ображав її, принижував як жінку і потерпілу у провадженні, що дає їй підстави вважати, що в його діях немає щирого каяття і перебуваючи на свободі він не припинить злочинну діяльність.

На останні обставини вказують і обставини кримінального провадження, які не оспорені стороною захисту, щодо того, що ще 03.10.2019 після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_8 на причетність до викрадення її майна перевірявся ОСОБА_6 , про що йому було відомо, 19.12.2019 він- ОСОБА_6 затримувався працівниками Таращанського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області з виявленням у нього речовини рослинного походження, як у подальшому встановлено - канабісом, проте протягом жовтня-грудня 2019 року він продовжував вчиняти кримінальні правопорушення, припинивши їх тільки після затримання і обрання як підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою - з 26.12.2019 (а.п. 61-62 т. 1), що фактично і припинило злочинну діяльність ОСОБА_6 .

За вказаним вище, у сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції ґрунтовно не знайшов підстав для призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у мінімальних межах, встановлених в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, як про те висловив прохання в апеляційній скарзі захисник, не ставлячи питання щодо неправильності призначення покарання за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, визначивши його у виді 4-х років позбавлення волі, у тому числі за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, правильність чого стороною захисту також не оспорюється.

Отже, призначення ОСОБА_6 іншого покарання, ніж позбавлення волі у розмірі, визначеному судом першої інстанції - не буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки з урахуванням конкретних обставин провадження, особи винного, на переконання колегії суддів, покарання, призначене судом першої інстанції, - є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає жодних підстав для зміни вироку суду, у тому числі для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України.

Апеляційна скарга захисника також не містить будь-яких доводів того, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості.

Не послалася на такі обставини, щоб заслуговували на увагу, і сторона захисту в суді апеляційної інстанції, зокрема на обставини, які б слугували підставою для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов?зків, передбачених ст. 76 КК України.

Не є такою обставиною і судова доповідь, яка оцінюється у сукупності разом з іншими обставинами, що беруться до уваги при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Доля речових доказів у провадженні вирішена у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнуті з обвинуваченого на підставі положень ст. 124 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богуславського районного суду Київської області від 24 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 191 102 900 003 24 від 03 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3