печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши клопотання Виконувача обов`язків прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000401 від 28.11.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:
Виконувач обов`язків прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000401 від 28.11.2014 року.

До початку розгляду клопотання по суті слідчий подав заяву про повернення клопотання для доопрацювання.

Перевіривши заяву слідчого та матеріали клопотання з доданими до нього документами, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з ,юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна/

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, враховуючи викладені обставини та волевиявлення сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 26, 19, 172, 185, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Виконувача обов`язків прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000401 від 28.11.2014 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1