Справа № 645/3428/19
Провадження № 1-в/645/194/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону відносно засудженого ОСОБА_5 , -

встановив:

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.

Представник органу пробації в судове засідання не зв`явився, надав до суду заяву, в якій просив подання розглянути без його участі, подання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене подання, просивши про задоволення.
Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

Оскільки зазначене питання не погіршує становище засудженого, то суд вважає за можливе розглянути це питання за його відсутності.
Суд, розглянувши подання, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 року ОСОБА_5 . засуджено за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення, на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ОСОБА_5 з 24.02.2020 року перебуває на обліку в Немишлянському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області.
Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» який набрав чинності 01.07.2020 року, ч.1 ст.185 КК України викладено у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Таким чином, після внесених змін ч.1 ст.185 КК України з 01 липня 2020 року не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі.
Згідно ч. 1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Оскільки вищезазначені зміни пом`якшують кримінальну відповідальність, вони мають зворотну дію в часі.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частина 3 статті 74 КК України визначає, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
В ч.1 ст.72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Оскільки призначена ОСОБА_5 вироком суду міра покарання перевищує санкцію нового закону, яка передбачає більш м`який вид покарання, враховуючи те, що обставини, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, передбачені ст.61 КК України, відсутні, призначене останньому покарання у виді позбавлення волі підлягає заміні на більш м`який вид покарання обмеження волі, за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України, відповідно до яких одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
При цьому, раніше визначений ОСОБА_5 іспитовий строк судом не змінюється та підлягає обрахуванню з моменту проголошення вищезазначеного вироку, як це передбачено ч.1 ст.165 КВК України.
На підставі викладеного, ч.ч.1,3 ст.5, ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 задовольнити.

Привести вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.01.2020 року відносно ОСОБА_5 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст.185 КК Українидо покарання у вигляді обмеження волі на строк 4 (чотирі) роки, звільнивши ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (два) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали проголошено 13.10.2020 року.

Суддя - ОСОБА_1