Справа № 367/5368/19
Провадження №1-кп/367/604/2020
УХВАЛА
Іменем України
21 грудня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Ірпеня матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000128 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадження Ірпінського міського суду Київської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.03.2020 року дане кримінальне провадження було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в відкритому судовому засіданні, зазначили, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого та свідків.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , просили повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема зазначив, що обвинувальний акт направлений до суду з порушеннями, оскільки досудове слідство було відновлено з порушенням чинного КПК України, також зазначив, що сформульоване обвинувачення є не конкретним та не зрозумілим, що позбавляє можливості в повній мірі реалізовувати стороною захисту право на захист. Крім того, обвинувальний акт складений щодо проступків, у зв`язку із чим відповідно до п.п. 5 п. 4, п. 5 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2617-VIII підлягає поверненню прокурору.
Заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, в тому числі, такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта, в тому числі, додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений не до підозрюваного.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту затвердженого прокурором 04.07.2019р. у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000128 вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими. Також в даному обвинувальному акті пред`явлене обвинувачення не було сформульовано належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить чітко викладених обставин вчинення обвинуваченими злочинів, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є неконкретним, заплутаним по змісту, не зрозумілим, сумбурним, важким для сприйняття текстом та без дотримання хронології інкримінованих обвинуваченим дій в часі.
Так, при викладі як фактичних обставин справи так і формулювання обвинувачення незрозуміло де зустрівся ОСОБА_5 із ОСОБА_6 26.01.2019 р., коли обвинувачений повідомив про необхідність надання неправомірної винагороди службовим особам Ірпінського ВП ГУНП в Київській області в розмірі 800 доларів США. При цьому зазначено, що ті ж самі дії ним було вчинено 25.01.2019 року в приміщенні Ірпінського ВП. Також, в обвинувальному акті не зазначено для яких саме службових осіб Ірпінського ВП ГУНП в Київській області і за які саме дії чи бездіяльність ОСОБА_5 пропонував надати неправомірну вигоду. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 , будучи попередньо введеним в оману ОСОБА_5 , погодився передати останньому грошові кошти для службових осіб Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, але не зазначено коли саме ОСОБА_5 ввів в оману ОСОБА_7 та яким чином, оскільки весь час йдеться мова про спілкування обвинуваченого з ОСОБА_6 .. Також не зрозуміло викладено у який спосіб ОСОБА_5 16.02.2019 р., о 13:55 год., рухаючись на автомобілі, отримав у ОСОБА_6 1 000,00 доларів США. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у підбурюванні до замаху на надання неправомірної вигоди, однак не зазначається коли він пропонував ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 надати таку вигоду, щоб не передавати її в подальшому службовим особам Ірпінського ВП ГУНП в Київській області.
Так, даний обвинувальний акт не містить чіткого та конкретного сформульованого обвинувачення за кожний злочин окремо. При цьому, фактичні обставини справи відокремлені одні від інших за епізодами та правопорушеннями, хоч і викладені ідентично та сумбурно.
Таким чином, в обвинувальному акті було допущено виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення не послідовно, заплутано та суперечливо, без зрозумілого зазначення способу та обставин вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Крім того, твердження сторони захисту, щодо порушення направлення обвинувального акту до суду заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту, слідчим Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м. Києві ОСОБА_8 . 31.05.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України. Того ж дня, слідчий ОСОБА_8 повідомив учасників кримінального провадження про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, наступною процесуальною дією органу досудового розслідування повинна бути будь-яка дія передбачена ч. 2 ст. 283 КПК України, тобто закінчення досудового розслідування.
Однак, 11.06.2019 року прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР розташованого у м. Києві управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень підслідних ДБР, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , своєю Постановою відновлює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, хоча дане досудове розслідування не було зупиненим.
Після чого, даний прокурор вручає ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України.
12.06.2019 року прокурор відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР розташованого у м. Києві прокуратури міста Києва ОСОБА_10 повідомляє сторони кримінального провадженні про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування. Після чого, як зазначено в Реєстрі, даний прокурор повідомляє про проведення негласних слідчих (розшукових) дій 12.06.2019 року.
Так, 04.07.2019 року було складено обвинувальний акт, який в подальшому було направлено до суду, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України, що суперечить вищевказаним повідомленням про підозру.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012р. № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що такий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення які містяться в даному обвинувальному акті є не зрозумілими та його положення суперечать одне одному, викладені сумбурним не зручним для сприйняття текстом, оскільки з викладеного не можливо встановити обставини злочинів, які потребують доказування під час судового розгляду.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати,беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Втім, сформульоване обвинувачення в даному обвинувальному акті не містить в собі конкретних даних про події правопорушень, за якими обвинувачується ОСОБА_5 та не містить конкретизації кожного діяння, в яких він обвинувачується.
З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог КПК України.
Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме п. 1 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону, такий набирає чинності з 01.07.2020 року, крім пункту 2 цього розділу, який набирає чинності з дня опублікування цього Закону, внесено ряд змін до Кримінального кодексу України.
Так, статтею 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 190 КК України дане діяння карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 358 КК України дане діяння карається штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Таким чином, з 01.07.2020 року інкриміновані ОСОБА_5 діяння передбачені ч. 1 ст. 190, ч 1 ст. 358 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків.
Відповідно до п. п. 5 п. 4, п. 5 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2617-VIII, з дня набрання чинності цим Законом, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокуророві для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України. До приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Станом на 01.07.2020 року дане кримінальне провадження не було призначено до судового розгляду.
Таким чином, даний обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 315, 376 КПК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000128 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст.27, ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України, повернути прокурору, який направив його до суду, для внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 24 грудня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київської апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1