07.12.2020 Провадження № 1-кп/331/47/2020
Єдиний унікальний номер 331/5184/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2020 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м.Токмака Запорізької області, українця, громадянина України, освіта вища, не
працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,
28 червня 2017 р., приблизно о 04 год. 00 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алко-гольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, знаходячись на перехресті вул.Гоголя-вул.Базарна в м.Запоріжжя, підійшов до раніше не знайомого йому
ОСОБА_11 та наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого той упав, а після цього, уникаючи конфлікту, ОСОБА_12 почав відходити в бік вул.Жуковського в м.Запоріжжя. В цей же час, ОСОБА_10 , під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, наніс ОСОБА_12 не менше трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя та правою ногою наніс не менше чотирьох ударів в область тулуба потер-пілого, чим спричинив ОСОБА_12 згідно висновку експерта № 1680 від 29.06.2017 р.: садна в ді-лянках лівого плеча, лівого ліктьового суглоба, в ділянках лівої та право кісті, синець та садно в ділянці лівого передпліччя, синець в ділянці підборіддя праворуч, правого променево-зап`ясткового суглоба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_10 залишив місце злочину.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у скоєнні інкримі-
нованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав частково, пояснив, що визнає
можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, в частині наявності умислу на заволодін-
ня майном потерпілого, а також заволодіння майном потерпілого свою вину не визнав, зазначивши,
що цього злочину не вчиняв.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати доцільним дослідження доказів у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що вночі з 27 на 28 червня 2017 р. він разом зі своїми знайомими йшов до магазину «АТБ» аби придбати алкоголь. Не доходячи до магазину, біля кіоску побачили двох незнайомців, які справляли свої потреби, вони зробили цим хлопцям заува-ження, на що ті відповіли нецензурною лайкою, почали їх ображати, поводили себе агресивно. По-терпілий замахнувся на нього, у відповідь на що він долонею лівої руки наніс удар в обличчя потер-пілого, від якого той упав на коліно, а потім почав тікати. Під час конфлікту удари потерпілому також наносив ОСОБА_13 . Вони разом із ОСОБА_14 побігли за потерпілим, але не наздогнали його та повернулися до кіоску. В цей час ОСОБА_15 був поруч із другом потерпілого. Після цього вони втрьох: він, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , пішли з місця події в бік площі Радянської, де їх приблизно через п`ятнадцять хвилин затримали співробітники поліції, які їх обшукали, але нічого не знайшли. Також пояснив, що співробітники поліції його обшукували триччі, нічого не знайшли, а на четвертий раз у кабінеті, на столі серед його речей: ключів, карток, грошей, працівник поліції знайшов ланку від ланцюжка. Умислу на заволодіння речами потерпілого у нього не було. Він мав можливість забрати майно потерпілого, але не зробив цього.
Потерпілий ОСОБА_12 пояснив суду, що 27.06.2017 р. він разом зі своїм товаришем
ОСОБА_17 приїхав до своєї дівчини, вони спілкувалися, пили пиво. Приблизно о четвертій годині ранку (330- 345) 28 червня Денис запропонував піти до магазину АТБ за продуктами. Вони піш-ли в магазин АТБ. Приблизно в 30 метрах від магазину їм назустріч ішли троє хлопців, які почали провокувати конфлікт, запитавши: «чого так дивишся?». Потім ці хлопці підійшли до них із ОСОБА_18 , та без усіляких пояснень один із трьох наніс ОСОБА_18 один удар рукою в голову, від чого ОСОБА_18 почав падати на спину. Він повернув голову в бік ОСОБА_18 , аби подивитися, в цей же час йому наніс удар кулаком в область голови ОСОБА_10 , від удару він упав, у нього випав гаманець, лежачи він підняв свій гаманець, а потім встав. Він не звернув увагу, чи був ОСОБА_10 в нетверезому стані чи ні. Коли він лежав, йому наносили удари ногами по тулубу, в область грудини, ОСОБА_19 та ще один хлопець. Коли він підвівся, то почав відходити, зробив два кроки назад, ці двоє йшли в його бік. Потім були ще удари та падіння, всього йому нанесли приблизно чотири удари в область голови та приблизно чотири удари в область тулубу. Під час останнього конфлікту ОСОБА_10 наніс йому удар кулаком в область підборіддя справа, від чого він знову впав. При цьому ударі ОСОБА_20 зірвав у нього з шиї золотий ланцюжок, і ці двоє почали розбігатися та тікати за кіоск. У нього при собі була барсетка, яку ці хлопці не забрали, також вони не намагалися забрати його гаманець. Він підійшов до ОСОБА_18 , той був без тями, очі були відкриті, але він не подавав ознак життя. Зі свого телефону він викликав швидку та поліцію, за 20-25 хвилин прибула швидка та одночасно з лікарями прибули співробітники поліції.
В судовому засіданні потерпілий наполягав на тому, що спровокування конфлікту, його побиття викликані бажанням та наміром ОСОБА_10 саме на заволодіння його майном. При цьому, потерпілий також зазначив, що у нього, крім ланцюжка, було інше майно барсетка, гама-нець, телефон, які ОСОБА_10 не забирав і не намагався в нього забрати. З огляду на сукупність наданих доказів, суд вважає, що ці твердження є лише суб`єктивною думкою потерпілого та його припущеннями, викликані бажанням на отримання матеріального відшкодування.
Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що наприкінці червня 2017 р. він знаходився в гурто-житку, де зустрів ОСОБА_10 , запропонував тому випити, на що отримав згоду. В АТБ він ку-пив пляшку горілки об`ємом 0,7 л, яку випили в кімнаті ОСОБА_10 , вирішили ще купити. Вони спустилися з кімнати та біля виходу з гуртожитку зустріли ОСОБА_22 та його компанію, погово-рили з ними. Він із ОСОБА_10 пішов до магазину АТБ, де купили пляшку горілки об`ємом 0,7 літра, повернулися до гуртожитку, піднялися до дівчат у кімнату, випили цю пляшку. Потім вони втрьох знову пішли в магазин АТБ. Біля кіоску побачили, що двоє невідомих справляють «нужду», ці двоє зачепили їх у грубій формі, поводилися неадекватно, висловлювалися нецензурною лайкою. Вони запитали, навіщо ті їх чіпають, виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_22 наніс удар рукою од-ному хлопцю, а ОСОБА_10 наніс удар рукою іншому (другому) хлопцю, який після отриманого удару упав, підвівся на «четвереньки» та почав тікати. Він разом із ОСОБА_10 намагалися наздогнати цього хлопця, аби з`ясувати, навіщо вони їх зачепили. ОСОБА_10 намагався ухо-пити цього хлопця, можливо, в цей час і зірвав ланцюжок. Особисто він не бачив, як ОСОБА_10 зірвав ланцюжок. Цей хлопець це потерпілий у справі. Вони не змогли наздогнати потерпілого, то-му повернулися до магазину, де побачили, що ОСОБА_22 намагався привести до тями першого хлопця, який був без свідомості. Біля цього хлопця (першого) вони знайшли окуляри, які ОСОБА_10 забрав їз собою, а потім викинув. Коли вони уходили, то побачили, що другий хлопець пішов до першого. Вони пішли в інший магазин, який розташований на пл.Радянській, по дорозі ці події не обговорювали. Приблизно через 30 хвилин їх затримали працівники поліції, які пояснили, що трапилося вбивство, у зв`язку з чим їх оглянули та доставили в райвідділ.
Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що влітку 2017 р. він разом із ОСОБА_23 та ОСОБА_24
пішли до магазину АТБ аби купити спиртного, дорогою вони зустріли двох хлопців, які почали вис-ловлювати на їхню адресу непристойні слова, вони зробили хлопцям зауваження, але ті не відреагу-вали та продовжили конфлікт. Після цього, він наніс удар долонею руки одному в обличчя, а ОСОБА_20 наніс удар другому хлопцеві. Хлопець, якого він вдарив, упав, він тоді сів біля цього хлопця та почав приводити до тями, наносив хлопки по обличчю, той відкрив очі. Що в цей час робили ОСОБА_21 , ОСОБА_10 та невідомий хлопець він не бачив, потім побачив, що повер-таються його друзі, після чого вони втрьох пішли. Вони в магазині АТБ на пл.Радянській купили пляшку горілки, коли хотіли її розпити біля парку, до них під`їхали працівники поліції, пояснили, що неможна розпивати спиртні напої, запропонували показати наявні у них речі, після цього їх оглянули та відвезли до райвідділу. Стосовно зниклого ланцюжка йому нічого не відомо, ОСОБА_10 йому нічого не показував і не розповідав.
Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що 27 червня 2017 р. після 22 години до неї прийшли її хлопець ОСОБА_12 зі своїм товаришем ОСОБА_26 , вони спілкувалися, пили пиво. Потім вона з дитиною пішла спати. Вночі з 27 на 28 червня, десь під ранок, о четвертій годині, вони вирішили вийти на вулицю, піти до магазину АТБ. Потім, крізь сон, на початку п`ятої години, вона почула те-лефонний дзвінок, їй зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що відбулася бійка та ОСОБА_18 вбили. Вона одяглася та побігла до магазину АТБ, де побачила, що ОСОБА_12 весь закривав-лений: кров на обличчі, на руках, із зубів текла кров, стояв біля кіоску, а ОСОБА_18 лежав на землі за кіоском. На обох були відсутні золоті прикраси, потерпілий пояснив їй, що з нього зірвали лан-цюжок. Коли вона прийшла на місце, то швидка та міліція вже були, їх викликав ОСОБА_12 . Потім їх відвели до райвідділу поліції, де вони надавали свої пояснення.
Свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона є працівником магазину АТБ, дату подій вона не пам`ятає, але це було в теплий період часу, приблизно о третій чи четвертій годині ранку співро-бітники магазину АТБ: вона, продавчиня, нічний адміністратор, охоронці, вантажник вийшли на ву-лицю на перекур. У цей час вона побачила бійку між трьома та двома хлопцями, всі п`ятеро були в нетверезому стані, при цьому, троє хлопців били двох хлопців. Потім вона побачила, що один з двох почав тікати, за ним погнався ОСОБА_10 , якого вона знає візуально, як покупця магазину АТБ. Другий з двох побіг за кіоски, а двоє з трьох побігли за ним. Що відбувалося за кіосками вона не бачила, але було чути, що там відбувається бійка, хтось когось бив. ОСОБА_10 не наздогнав того хлопця та повернувся до своїх друзів і вони пішли. Той хлопець, який тікав, побачивши, що ці троє пішли, повернувся до свого товариша. Покуривши, вони зайшли до приміщення магазину. Приблизно через 15-20 хвилин до магазину прибіг перший хлопець, попросив допомоги, просив вик-ликати швидку та поліцію, сказав, що його друг не дихає, синіє. Охоронці почали викликати швидку та поліцію. На цьому хлопці були сліди побиття, на руках кров та садна, як від бійки, на обличчі сліді побиття та кров, був вибитий зуб, він був у шоковому стані. Потім вони вийшли з магазину та пішли за кіоск, де була бійка з другим хлопцем. Вони побачили, що швидка вже була на місці, а хлопець вже був мертвий. У цей же день їх викликали до поліції, де вони надавали свої пояснення.
Свідок ОСОБА_28 пояснив, що він не пам`ятає дату подій, він як співробітник поліції виїздив на виклик на місце події біля магазину АТБ по вул.Базарна, надійшла інформація, що відбу-лася бійка, є труп. На місце прибув його екіпаж, швидка допомога, працівники АТБ надали їм пояснення щодо бійки, надали відео. Вони передали в ефір інформацію, відпрацьовували район за прикметами, потім від екіпажу 0011 надійшла інформація, що в районі площі Радянська затримали трьох осіб, схожих за прикметами. Хто зі співробітників поліції проводив поверхневу перевірку затриманих та їх особистий огляд, що було вилучено він не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_29 пояснив, що влітку, точну дату не пам`ятає, в період часу приблизно під ранок, вони отримали інформацію, що біля магазину АТБ відбулося вбивство, людина лежить без ознак життя, також було повідомлено, що троє осіб спричинили тілесні ушкодження та пішли. Ця інформація була передана іншим патрульним екіпажам, потім отримали повідомлення, що біля «тан-ка» за прикметами затримали трьох осіб. Затриманих він не досмотрював, а лише надав допомогу в доставці затриманих до райвідділу.
Свідок ОСОБА_30 пояснила суду, що дату подій вона не пам`ятає, але це було влітку,
приблизно о 04 год. 30 хв. від оператора «102» надійшло повідомлення про вбивство біля магазину АТБ, куди був направлений екіпаж патрульної поліції 313, вона також приймала участь у відпрацю-ванні району, пошуку осіб за прикметами. На площі Радянській вони побачили трьох осіб: один ви-сокий, повної статури, двоє інших були худорлявими, нижче зростом. Вони нервували. Вона повідо-мила екіпажу, який знаходився біля АТБ, що вони затримали трьох осіб схожих за прикметами в орієнтіровці. Після чого прибув патрульний екіпаж, вони всіх затриманих доставили до магазину АТБ, де продавчиня впізнала затриманих як осіб, які приймали участь у бійці. В її присутності у зат-риманих нічого не вилучалося.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.06.2017 року (т.1 а.с.148-149) потерпілий ОСОБА_12 звернувся до правоохоронних органів із заявою, зазначивши, що невстановлена особа під час бійки відкрито заволоділа належним йому золотим ланцюжком, який був у нього на шиї, 27.06.2017 р. приблизно о 03 годині ночі на перехресті вулиць Анголенка та Гоголя.
Згідно висновку експерта № 1680 від 29.06.2017 р. (т.1 а.с.150-151) садна в ділянках лівого плеча, лівого ліктьового суглоба, в ділянках лівої та правої кисті, синець і садно в ділянці лівого передпліччя, синець у ділянці підборіддя праворуч, правого променево-зап`ясткового суглоба у ОСОБА_31 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження могли бути спричинені за не менш ніж 8-ми травматичних впливів. Виключається можливість утворення тілесних ушкод-жень при одноразовому падінні з висоти власного зросту на плоску тупу поверхню.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.07.2017 р. та фототаблиці до нього за участю потерпілого ОСОБА_12 (т.1 а.с.152-160), переглянутого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_12 пояснював, що 28.06.2017 р. під час конфлікту ОСОБА_10 нано-сив йому удари, після чого правою рукою зірвав з його шиї золотий ланцюжок.
Суд звертає увагу на те, що потерпілий під час проведення слідчого експерименту пояс-нював, що саме ОСОБА_10 наносив йому удари по обличчю та тулубу, а в судовому засіданні зазначав, що крім ОСОБА_10 йому наносив удари ще один чоловік. Також потерпілий пояс-нював суду, що під час удару йому в підборіддя справа ОСОБА_10 зірвав у нього з шиї ланцюжок.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.06.2017 р. за участю свідка ОСОБА_21 (т.1 а.с.162-165), переглянутого в судовому засіданні відеозапису, свідок пояснював, що 28.06.2017 р. між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_10 наніс удар потерпілому, той
упав на спину, потім підвівся та почав тікати. Свідок разом із ОСОБА_23 побігли за потерпілим, під час руху ОСОБА_32 намагався ухопити потерпілого, потім рукою ухопив потерпілого спереду за майку, зірвав ланцюжок. При цьому, безпосередньо суду свідок пояснив, що ОСОБА_10 хватав потерпілого та, можливо, в цей час зірвав з нього ланцюжок.
Аналізуючи речовий доказ фрагмент ланки ланцюжка, не можливо візуально встановити його належність до цілісного ланцюжка, належного потерпілому ОСОБА_12 , згідно наданого потерпілим фотознімку із зображенням ланцюжка на його тілі (т.1 а.с.24). Органом досудового розслідування не надано доказів того, що цей фрагмент саме від ланцюжка потерпілого.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28.06.2017 р. (т.1 а.с.170-172), складеному слідчим 28.06.2017 р. об 11 год. 00 хв., було проведено обшук ОСОБА_33 , під час якого було виявлено та вилучено, в тому числі фрагмент ланцюжка з металу жов-того кольору. При цьому, слідчим не зазначено, де саме було виявлено цей фрагмент (у кишені, в га-манці, тощо), фрагмент не був описаний та сфотографований. ОСОБА_10 пояснював, що до цього «виявлення» фрагменту його декілька разів обшукували інші працівники поліції, які нічого не знайшли, допитані свідки працівники поліції також пояснювали, що був здійснений особистий огляд затриманого, нічого виявлено та вилучено не було.
Факт перебування ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується Вис-новком щодо результатів медичного огляду від 28.06.2017 р. 0 06 год. 00 хв. (т.1 а.с.178).
Під час судового розгляду, в судовому засіданні 18.03.2018 р., прокурором в якості доказу
Органом досудового розслідування ОСОБА_10 інкриміновано вчинення криміналь-ного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
28 червня 2017 р., приблизно о 04 год. 00 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алко-гольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на перехресті вул.Гоголя-вул.Базарна в м.Запоріжжя, підійшов до раніше не знайомого йому ОСОБА_12 та наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, чим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_31 , який після цього, уникаючи конфлікту, почав відходити в бік вул.Жуковського в м.Запоріжжя.
В цей же час, ОСОБА_10 , спостерігаючи за діями ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наздогнав останнього та наніс ОСОБА_12 не менше трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя та правою ногою наніс не менше чотирьох ударів в область тулуба потерпілого, чим спричинив ОСОБА_12 згідно висновку експерта № 1680 від 29.06.2017 р. садна в ділянках лівого плеча, лівого ліктьового суглоба, в ділянках лівої та право кісті, синець та садно в ділянці лівого передпліччя, синець в ділянці підборіддя праворуч, правого променево-зап`ясткового суглоба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_10 відкрито шляхом ривку з шиї потерпілого викрав належне ОСОБА_12 майно, а саме: золотий ланцюжок 585 проби, вагою 5,92 грама, вартістю 3700 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 3700 гривень.
Дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі зма-гальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак криміналь-ного правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопору-шення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтя-жують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримі-нальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підста-вою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримі-нальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказу-ванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному про-вадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо в судовому засіданні.
Суд зазначає, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчине-ного діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсут-ності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язко-вого встановлення та доказування кримінально-процесуальними й криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпеч-ного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особ-ливої частини Кримінального кодексу України.
З суб`єктивної сторони грабіж передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що по-сягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив та корислива мета. Частиною 2 ст.186 КК України передбачена відповідальність за грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Стороною обвинувачення під час судового розгляду не надано належних та допустимих доказів щодо доведеності суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому злочину, навпаки, показання потерпілого спростовують доводи щодо умислу ОСОБА_10 на відкрите викрадення чужого майна, так як за наявності у потерпілого гаманця, барсетки, мобільного телефону, обвинува-чений не скористався можливістю викрасти це майно та не намагався цього зробити.
Як встановлено під час судового розгляду (показання потерпілого, обвинуваченого, свідків) місцем вчинення злочину є громадське місце.
У відповідності до ч.1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громад-ського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Відповідно до п.п.4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неп-риязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Аналіз та оцінка наданих сторонами доказів у їх сукупності підтверджують той факт, що умисел обвинуваченого ОСОБА_10 був спрямований не проти громадського порядку та на вчинення хуліганських дій, а виключно на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, з яким він до цього часу не був знайомий, однак у них на грунті образ виникли раптові неприязні відносини. Ціллю обвинуваченого було не порушення громадського порядку, а з`ясування відносин з потерпі-лим, що у даному випадку супроводжувалося заподіянням легких тілесних ушкоджень, також на це чітко вказують і обставини вчинення ОСОБА_10 кримінально караного діяння, а також послі-довність дій, як його так і потерпілого.
03 липня 2019 р. Великою Палатою Верховного Суду у справі № 288/1158/16-к ухвалено пос-танову, в якій судом наведено кілька висновків щодо застосування норм кримінального матеріаль-ного та процесуального законодавства.
Перш за все, Судом надано суттєвий опис розмежування кваліфікації діяння між хуліган-ством та завданням умисного тілесного ушкодження:
«14. З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
15. Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства».
Суд не вбачає підстав кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ст.296 КК України за ознаками особливої зухвалості та виняткового цинізму, оскільки це не підтверджується жодним із доказів.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України характеризується умисною виною, відповідальність настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння незначної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 КК України харак-теризується: 1) дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння легкого тілесного ушкодження; 2) наслідками у виді спричинення легкого тілесного ушкодження; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками.
Сам обвинувачений ОСОБА_10 не заперечує, що він мав конфлікт із потерпілим, в результаті якого спричинив тому тілесні ушкодження.
Крім цього той факт, що удари наносив, у тому числі, саме ОСОБА_10 безумовно та беззаперечно підтвердили у судовому засіданні потерпілий та допитані свідки, які були очевидцями подій.
Характер тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_12 підтверджується висновком експерта № 1680 від 29.06.2017 р. (т.1 а.с.150-151).
Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Євро-пейського суду з прав людини суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та осново-положних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства від 18.01.1978 року, Коробов проти України від 21.10.2011 року, Кобець проти України від 14.02.2008 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебіч-ному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, досто-вірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.
Оцінюючи надані сторонами та досліджені під час судового розгляду докази за своїм внут-рішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 в умисному спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Частиною 3 ст.337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судо-вого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі вису-нутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфі-кації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійс-нюється кримінальне провадження.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
З огляду на викладене вище, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказів протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, Реєстру матеріалів досудового розслідування, постанову про визнання речовим доказом, документу «Речовий доказ», протоколу затримання особи.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою пе-редбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запо-бігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального пока-рання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрун-тованості та індивідуалізації покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, відсутні.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачена ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, об`єм обвинувачення, думку потерпілого, обставини, що обтяжують покарання, особу винного, який раніше не був засудженим, характеризується позитивно, на обліку в психіат-ричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину та вважає можливим призначити ОСОБА_10 міру покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пп.6 п.4 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018 р., який набрав чин-ності 01.07.2020 р., у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебу-вають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання ви-роком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у вигляді: штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи, що з дня вчинення 28 червня 2017 р. ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, минуло понад два роки, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від покарання.
В судовому засіданні потерпілий підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши цивільний позов та додані до нього документи, суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст.ст.127, 128, 129 КПК України обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на обвинуваченого або на фізичну чи юридичну особу, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В обгрунтування розміру завданої матеріальної шкоди потерпілим надані квитанції про понесені витрати на придбання лікарських препаратів на загальну суму 2865 грн. 68 коп.
При цьому, посилаючись на доведеність розміру витрат на придбання медичних препаратів та лікарських засобів, потерпілим не надані відповідні медичні висновки, призначення лікарів щодо необхідності придбання тих чи інших препаратів для лікування саме тих тілесних ушкоджень, які були завдані потерпілому обвинуваченим. На необхідність належної перевірки переконливості та належності доказів, що підтверджують грошову суму, витрачену потерпілою особою на лікування, звертає увагу Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 09.02.2017 р. у справі № 344/3089/14-к.
В обґрунтування доведеності вартості ланцюжка потерпілим наданий товарний чек від 11.05.2017 р. (т.1 а.с.62, 63) на придбання ланцюжка 585 проби, вагою 5,92 грама, вартістю 5920 гривень, який на його думку підтверджує вартість аналогічного ланцюжка. При цьому, ОСОБА_12 зазначав, що у нього був ланцюжок, який був придбаний приблизно в 2007-2008 р. Згідно висунутого органом досудового розслідування обвинувачення вартість ланцюжка становить 3700 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як зазначено в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»: розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
З огляду на викладене, враховуючи, що висновками експертів не встановлена реальна вартість ланцюжка, наданий товарний чек від 11.05.2017 р. на суму 5920 гривень жодним чином не підтверджує вартість належного ОСОБА_12 ланцюжка, потерпілий не має відповідних доку-ментів, тобто не доведений розмір завданої шкоди, а також не доведено викрадення обвинуваченим зазначеного майна, суд вважає необхідним заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого завданої злочином майнової шкоди залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірни- ми діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає необхідним цивільний позов в частині стяг-нення моральної шкоди, враховуючи фізичні та моральні страждання потерпілого, задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
- два ДВД диска із записом слідчих експериментів за участю свідка та потерпілого (т.1 а.с.161, 160, 166, 167) слід залишити в матеріалах кримінального провадження;
- фрагмент ланцюжка з металу жовтого кольору, долучений до матеріалів кримінального провад-ження, (т.1 а.с.168, 169) слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати відсутні.
Суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_9 винним у скоєнні кримінального правопо-рушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень у дохід держави.
На підставі ст.74, 49 КК України звільнити ОСОБА_10 від покарання,
провадження у справі закрити.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_10
Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Заявлений потерпілим ОСОБА_12 цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди залишити без задоволення.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України:
- два ДВД диска із записом слідчих експериментів за участю свідка та потерпілого - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- фрагмент ланцюжка з металу жовтого кольору, долучений до матеріалів кримінального провад-ження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_35