Справа № 164/330/20
п/с 1-кп/164/30/2021
Категорія: 411100000
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та третьої особи на стороні

відповідача, яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору, - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників потерпілих та

цивільних позивачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представників цивільних відповідачів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000513 від 1 липня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України,з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, інваліда ІІ групи,раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого застосовувався ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2020 року на строк 60 днів до 18 квітня 2020 року включно,захід забезпечення кримінального провадження у виглядітимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом - правом керування транспортними засобамищодо обвинуваченого застосовувався ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2020 року на строк 60 днів до 18 квітня 2020 року включно,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 1 липня 2019 року, біля 13 години 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем „PEUGEOT BOXER (швидка медична допомога), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкнутими проблисковими маячками синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, рухаючись автодорогою Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), в напрямку від смт. Маневичі до м. Луцьк, при під`їзді до перехрестя з головною дорогою Київ-Ковель-Ягодин (М 07) проявив безпечність та неуважність під час руху, грубо порушуючи вимоги дорожніх знаків 7.8 „Напрямок головної дороги, 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено та горизонтальної розмітки 1.12 (стоп-лінія), наявних при наближенні до головної дороги, та на виконання яких не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав переваги в русі автопоїзду у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався по головній дорозі Київ-Ковель-Ягодин, в напрямку м. Ковель, а продовжив рух, в результаті чого на перехресті вказаних доріг відбулося зіткнення транспортних засобів.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 305 від 1 серпня 2019 року тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла, яка включає в себе закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів під м`яку оболонку головного мозку та мозочку, закриту тупу травму органів грудної клітки у вигляді множинних зламів ребер справа, забою легень, крововиливів у корені легень та середостіння, закриту тупу травму органів черевної порожнини та за очеревинного простору у вигляді розриву капсули печінки, гемоперитонеуму (150 мл), множинних черезкапсулярних розривів правої нирки, крововиливу у праву навколониркову жирову клітковину, гематурії цільною кров?ю, відкритого поперечного, відламкового зламу правої плечової кістки, множинних саден та синців голови, тулуба, кінцівок. Комплекс даних тілесних ушкоджень виник внаслідок контакту потерпілого із виступаючими частинами салону автомобіля, під час зіткнення автомобіля, та у швидкій послідовності одне за одним, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і в даному випадку спричинили смерть потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_16 є поєднана тупа травма тіла; пасажир автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала згідно висновку судово-медичної експертизи № 304 від 29 липня 2019 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забійних ран волосистої ділянки голови, крововиливів під м`які тканини волосистої ділянки голови, зламу кісток основи і склепіння черепу, забою головного мозку з крововиливами під його оболонки, закритої тупої травми органів грудної клітки у вигляді множинних зламів ребер з обох сторін із розривами плеври, забою легень, крововиливів у корені легень та середостіння, гемотораксу, зламу кісток носа, відкритого зламу дистального кінця правої плечової кістки, закритого зламу лонної та сідничної кісток із порушенням цілісності тазового кільця, множинних забійних, різаних ран, саден та синців голови, тулуба, кінцівок. Комплекс даних тілесних ушкоджень виник внаслідок контакту потерпілої із виступаючими частинами салону автомобіля, під час зіткнення автомобіля, і дорожнім покриттям та у швидкій послідовності одне за одним, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і в даному випадку спричинили смерть потерпілої. Причиною смерті ОСОБА_17 є поєднана тупа травма тіла; пасажир автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 618 від 18 вересня 2019 року тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому лівого надколінника зі зміщенням та гемартрозом колінного суглобу, закритого перелому правої лопатки із допустимим стоянням фрагментів, закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин голови та крововиливом навколо правого ока, множинних забійно-рваних ран обличчя, волосистої частини голови, тулуба та кінцівок. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, від ударів об виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причинами та умовами, що спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду, стало невиконання водієм ОСОБА_4 наступних вимог Правил дорожнього руху:

- п. 2.3 (б, д) ПДР, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 3.1 ПДР, яким передбачено, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділу 8 цих Правил (Регулювання дорожнього руху) за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху;

- п. 16.11 ПДР, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

- п. 33.2.2 ПДР, яким передбачено, що знак пріоритету - дорожній знак „Проїзд без зупинки заборонено забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою.

Дані порушення Правил дорожнього руху знаходяться безпосередньо в прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я та загибелі ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показавши, що 1 липня 2019 року, біля 13 години 15 хвилин, він рухався з смт. Маневичі до м. Луцьк автодорогою Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), керуючи технічно справним автомобілем швидкої медичної допомоги „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкнутими проблисковими маячками синього кольору та спеціальним звуковим сигналом. При під`їзді до перехрестя з автодорогою Київ-Ковель-Ягодин (М 07), яка є головною, ОСОБА_4 не виконав вимог дорожніх знаків 7.8 „Напрямок головної дороги, 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено та горизонтальної розмітки 1.12 (стоп-лінія), наявних при наближенні до головної дороги, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав переваги в русі автопоїзду у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі Київ-Ковель-Ягодин, в напрямку м. Ковель, а продовжив рух, в результаті чого на перехресті вказаних доріг відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та пасажири автомобіля, яким він керував, отримали тілесні ушкодження.Підтвердив, що на час вчинення інкримінованого йому злочину він був на роботі - працював водієм Маневицького відділення екстреної медичної допомоги КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, в стані алкогольного сп`яніння не перебував. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати. Щодо вирішення заявлених по даному кримінальному провадженню цивільних позовів покладається на думку суду. Завдана злочином шкода потерпілому ОСОБА_6 та КП „Волинська обласна клінічна лікарня ОСОБА_4 відшкодовані у добровільному порядку. Також ним було відшкодовано потерпілому ОСОБА_7 витрати на поминальні обіди після смерті ОСОБА_16 і ОСОБА_17 на загальну суму 25000 гривень.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини в інкримінованому йому злочині, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду підтвердив, що 1 липня 2019 року, біля 13 години 15 хвилин, він знаходився у автомобілі швидкої медичної допомоги „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувавОСОБА_4 , супроводжував хворого ОСОБА_16 в м. Луцьк для продовження лікування. Автомобіль рухався автодорогою Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14) з увімкнутими проблисковими маячками синього кольору та спеціальним звуковим сигналом. При під`їзді до перехрестя з автодорогою Київ-Ковель-Ягодин (М 07), яка є головною, ОСОБА_4 не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав переваги в русі автопоїзду у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі Київ-Ковель-Ягодин, в напрямку м. Ковель, а продовжив рух, в результаті чого на перехресті вказаних доріг відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 та пасажири автомобіля ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 отримали тілесні ушкодження. ОСОБА_6 під час ДТП отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, перебував на стаціонарному лікуванні в КП „Маневицька центральна районна лікарня та КП „Волинська обласна клінічна лікарня. Будь-яких претензій до обвинуваченого вінне має, оскільки завдана злочином шкода йому відшкодована ОСОБА_4 у повному обсязі. У виборі покарання, на яке заслуговує обвинувачений, покладається на думку суду.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 1 липня 2019 року поблизу с. Оконськ Маневицького району Волинської області,внаслідок якої загинули її чоловік ОСОБА_16 та дочка ОСОБА_17 , їй нічого не відомо. ОСОБА_16 , який до цього перебував на лікуванні в Маневицькій ЦРЛ, мали завезти автомобілем швидкої медичної допомоги в м. Луцьк для продовження лікування. Заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди вона підтримує у повному обсязі. Просила обвинуваченого суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду підтвердили, що про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинули дружина ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_17 , дід ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_8 , який приїхав на місце ДТП відразу за кілька хвилин після пригоди. Очевидцем ДТП ОСОБА_8 не був. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 приїхали на місце пригоди через приблизно 2 години після ДТП. Як їм відомо, ОСОБА_16 , який до цього перебував на лікуванні в Маневицькій ЦРЛ, мали завезти автомобілем швидкої медичної допомоги в м. Луцьк для продовження лікування після інсульту. При під`їзді до перехрестя з автодорогою Київ-Ковель-Ягодин (М 07), яка є головною, обвинуваченийОСОБА_4 не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав переваги в русі автопоїзду у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі Київ-Ковель-Ягодин, в напрямку м. Ковель, а продовжив рух, в результаті чого на перехресті вказаних доріг відбулося зіткнення транспортних засобів, автомобіль швидкої медичної допомоги після зіткнення перекинувся на лівий бік. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля ОСОБА_6 ,ОСОБА_17 , які супроводжували ОСОБА_16 , а також ОСОБА_16 отримали тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в подальшому померли. У виборі покарання, на яке заслуговує обвинувачений, покладаються на думку суду. Заявлені цивільні позови про відшкодування майнової та моральної шкоди вони підтримують у повному обсязі. ОСОБА_7 , крім того, підтвердив, що він отримав від обвинуваченого кошти на загальну суму 25000 гривень як відшкодування витрат на поминальні обіди після смерті ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив, що 1 липня 2019 року, біля 13 години 15 хвилин, він рухався автомобілем „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, в напрямку м. Ковель. Швидкість руху становила 50-55 км/годину. Він рухався автомобілем по своїй смузі руху. Проїзджаючи перехрестя з автодорогою Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), яка є другорядною, він почув звук удару, після чого відразу зупинив автомобіль. Як з?ясувалось, відбулося зіткнення автомобіля швидкої медичної допомоги „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 . Вказаного автомобіля швидкої медичної допомоги ОСОБА_15 , під?їзджаючи до перехрестя та проїжджаючи через перехрестя, не бачив. Зіткнення відбулося на перехресті. Автомобіль швидкої медичної допомоги перекинувся на лівий бік. Водій та пасажири автомобіля швидкої медичної допомоги під час ДТП отримали тілесні ушкодження.
Об?єктивність показань обвинуваченого, потерпілих та свідка підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 1 липня 2019 року, схемою та фототаблицею до нього (а.с. 194-207 Т.1), яким підтверджується, що в ході проведення даної слідчої дії було зафіксовано обстановку на місці дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, сліди юзу колес автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на проїзній частині, пошкодження дорожнього покриття на місці пригоди, місцезнаходження автомобіля „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , та пошкодження на вказаному напівпричепі, місцезнаходження автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та пошкодження на вказаному транспортному засобі; протоколом огляду від 26 липня 2019 року (а.с. 84-87 Т.2), з якого встановлено, що під час проведення слідчої дії було оглянуто відеозаписи з камери зовнішнього спостереження перехрестя автодоріг Київ-Ковель та Луцьк-Маневичі, на яких зафіксовано рух автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та автопоїзда у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , перед ДТП та момент зіткнення автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі сталою швидкістю та не зупинився перед дорожнім знаком 2.2 і стоп-лінією, з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 . Після зіткнення автомобіль „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , розвернуло в напрямку м. Ковель та він перекинувся на лівий бік на правому узбіччі автодороги Київ-Ковель; протоколом огляду від 26 липня 2019 року (а.с. 90 Т.2), яким підтверджується, що в ході проведення слідчої дії було оглянуто відеозапис з мобільного телефону свідка ОСОБА_15 , на якому зафіксовано обстановку на місці ДТП після зіткнення транспортних засобів; протоколом огляду від 26 липня 2019 року (а.с. 92 Т.2), з якого встановлено, що під час проведення слідчої дії було оглянуто відеозаписи з камери спостереження АЗС „Журавлина, на яких зафіксовано рух автопоїзда у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , після ДТП; висновком судово-медичної експертизи № 618 від 18 вересня 2019 року (а.с. 244 Т.1), яким підтверджується, що внаслідок ДТП ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; висновком судово-медичної експертизи № 304 від 29 липня 2019 року (а.с. 230-235 Т.1), з якого встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_17 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та в подальшому призвели до смерті ОСОБА_17 . Причиною смерті ОСОБА_17 є поєднана тупа травма тіла; висновком судово-медичної експертизи № 305 від 1 серпня 2019 року (а.с. 237-242 Т.1), яким підтверджується, що внаслідок ДТП ОСОБА_16 було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та в подальшому призвели до смерті ОСОБА_16 . Причиною смерті ОСОБА_16 є поєднана тупа травма тіла; висновком судової інженерно-транспортно-трасологічної експертизи № 283 від 10 вересня 2019 року (а.с. 247-249 Т.1), з якого встановлено, що зіткнення автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та автопоїзда у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , відбулося в межах перехрестя автодоріг Київ-Ковель-Ягодин (М 07) та Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14) на лівій смузі (лівому ряді) правої смуги руху, по напрямку м. Ковель, в місці, що передує початку розташування слідів юзу; висновком судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № 284 від 25 липня 2019 року (а.с. 2-9 Т.2), яким підтверджується, що виявлені на момент експертного огляду несправності робочої гальмової системи, системи рульового керування та ходової частини автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виникли під час ударного навантаження в момент ДТП; висновкомсудової інженерно-транспортно-трасологічної експертизи № 316 від 25 вересня 2019 року (а.с. 12-19 Т.2), з якого встановлено, що в момент первинного контакту взаємодіяли передня частина автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та права бічна частина напівпричепа „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 . Вмомент первинного контакту повздовжня вісь автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , розміщувалася під кутом приблизно 105+5градусів (проти напрямку руху годинникової стрілки) відносно повздовжньої осі автопоїзда у складі сідлового тягача „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом „WIELTON NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ; висновкомсудової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди № 543 від 26 грудня 2019 року (а.с. 47-50 Т.2), яким підтверджується, що у заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.2, дорожньої розмітки 1.12 та пунктів 3.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, тобто при увімкненому проблисковому маячку і спеціальному звуковому сигналі для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був зупинитися перед розміткою стоп-лінія та дати дорогу автопоїзду, який рухався по головній дорозі.У заданій дорожній ситуації з технічної точки зору дії водія автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.2, дорожньої розмітки 1.12 та пунктів 3.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП; висновком судово-психіатричної експертизи № 52 від 25 лютого 2020 року (а.с. 67-68 Т.2), з якого встановлено, що ОСОБА_4 як на час інкримінованого йому діяння не виявляв, так і в даний час не виявляє ознак будь-якого психічного розладу, є осудним, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; шляховим листом № 363 від 1 липня 2019 року на автомобіль „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 53 Т.2), яким підтверджується, що 1 липня 2019 року о 12 год. 50 хвилин автомобіль „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , виїхав з смт. Маневичі в м. Луцьк.
Наведені докази свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутогоОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки порушив вимоги п.п. 2.3 (б, д), 3.1, 16.11, 33.2.2 Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, під час якої ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я та яка призвела до загибелі ОСОБА_17 і ОСОБА_16 .

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий необережний злочин.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: позитивні характеристики за місцем проживання та по місцю попередньої роботи, що він на час вчинення злочину мав постійне місце роботи - працював водієм автотранспортних засобів 2 класу Маневицького відділення екстреної медичної допомоги КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, на час судового розгляду ніде не працює, являється інвалідом ІІ групи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, що від нього настали, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , які викладені вище, а також те, що потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не наполягають на призначенні обвинуваченому за вчинений ним злочин суворого покарання у виді позбавлення волі, передбаченого законом, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе лише при ізоляції його від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1, п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов?язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.п. 27.2, 27.3, 27.4 ст. 27 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами „г і „ґ пункту 41.1 та підпунктом „в пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Суд вважає, що заявлений ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта, КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, яке є правонаступником КЗ „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. При вирішенні цивільного позову суд виходить із позовних вимог, які заявлені потерпілими до ПАТ „НАСК „Оранта та КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, 5 березня 2019 року між ПАТ „НАСК „Оранта та КЗ „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5345337 зі строком дії з 24 квітня 2019 року до 23 квітня 2020 року. Предметом страхування за вказаним договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля „PEUGEOT BOXER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Матеріалами, приєднаними до позовної заяви та уточненої позовної заяви, показаннями потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_7 на поховання ОСОБА_16 було затрачено кошти на загальну суму 6630 гривень (а.с. 60 Т.1), а на поховання ОСОБА_17 - 8300 гривень (а.с. 61 Т.1). На спорудження надгробного пам`ятника для ОСОБА_16 було затрачено кошти ОСОБА_7 на загальну суму 43500 гривень (а.с. 106, 153-154 Т.2), а на спорудження надгробного пам`ятника для ОСОБА_17 - 41300 гривень (а.с. 105, 150-152 Т.2). Вказані кошти не були потерпілому ОСОБА_7 відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_4 , цивільними відповідачами - ПАТ „НАСК „Оранта, КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф в добровільному порядку.

Враховуючи вищевикладене, з ПАТ „НАСК „Оранта підлягають стягненню на користь потерпілого ОСОБА_7 витрати на поховання ОСОБА_16 на суму 6630 гривень, витрати на спорудження надгробного пам`ятника для ОСОБА_16 на суму 43500 гривень, а всього кошти на загальну суму 50076 гривень, оскільки загальний розмір відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (12х4173=50076). Крім того, з ПАТ „НАСК „Оранта підлягають стягненню на користь потерпілого ОСОБА_7 витрати на поховання ОСОБА_17 на суму 8300 гривень, витрати на спорудження надгробного пам`ятника для ОСОБА_17 на суму 41300 гривень, а всього кошти на загальну суму 49600 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 було відшкодовано у добровільному порядку потерпілому ОСОБА_7 витрати на поминальні обіди після смерті ОСОБА_16 і ОСОБА_17 на загальну суму 25000 гривень, а тому вимоги, заявлені до ПАТ „НАСК „Оранта, про відшкодування коштів на загальну суму 6691 гривень, витрачених у магазині-кафе згідно накладної б/н від 2 липня 2019 року (а.с. 59 Т.1), які не відносяться до витрат на поховання, задоволенню не підлягають.

При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги, що потерпілі та цивільні позивачі, їх представники в судовому засіданні не заявляли клопотання про проведення по кримінальному провадженню судово-психологічної експертизи з метою визначення та обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з цивільних відповідачів на користь потерпілих та цивільних позивачів.

Суд вважає, що внаслідок винних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , який на час вчинення злочину працював водієм Маневицького відділення екстреної медичної допомоги КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та стражданнях в зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої загинула ОСОБА_17 - дочка ОСОБА_10 , дружина ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також загинув ОСОБА_16 - чоловік ОСОБА_10 , дід ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Решта обґрунтувань моральної шкоди, вказаних в поданій до суду позовній заяві, не знайшли підтвердження в ході розгляду справи та в їх обґрунтування відповідно до ст. 81 ЦПК України, ст. 92 КПК України потерпілими та їх представниками не подано суду відповідних належних доказів, а тому вони не приймаються судом до уваги. Враховуючи глибину моральних і душевних страждань потерпілих, обставини вчиненого злочину та його наслідки, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, з урахуванням вимог розумності та справедливості завдану потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 моральну шкоду суд оцінює в сумі по 100000 гривень кожному і в такій сумі, а не в сумі по 212519 (12х4173/4+200000=212519) гривень, вона підлягає стягненню на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з цивільних відповідачів.

Враховуючи вищевикладене, з ПАТ „НАСК „Оранта підлягає стягненню на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 моральна шкода відповідно на користь кожного по 12519 (12х4173/4=12519) гривень. З КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф підлягає стягненню на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 моральна шкода відповідно на користь кожного по 87481 9=87481) гривень.
Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_10 до ПАТ „НАСК „Оранта про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 150228 гривень (36х4173=150228) до задоволення не підлягають, оскільки в їх обґрунтування відповідно до ст. 81 ЦПК України, ст. 92 КПК України потерпілою та її представниками не подано суду відповідних належних доказів. В судовому засіданні встановлено, що як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_16 на день настання страхового випадку отримували пенсію по віку. Після смерті ОСОБА_16 потерпіла ОСОБА_10 не отримує пенсію по втраті годувальника. Рішення суду про встановлення факту перебування ОСОБА_10 на утриманні ОСОБА_16 суду не представлено. Суд не бере до уваги довідки Радомишльської сільської ради Луцького району Волинської області № 610 від 30 листопада 2020 року про те, що ОСОБА_10 була на утриманні чоловіка ОСОБА_16 , оскільки вказана обставина не знайшла підтвердження в ході судового розгляду та об?єктивно не підтверджується будь-якими представленими суду належними доказами.

Суд вважає, що цивільний позов КП „Волинська обласна клінічна лікарня, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_4 , про відшкодування майнової шкоди на загальну суму 6185 гривень 36 копійок до задоволення не підлягає, оскільки вказана майнова шкода була відшкодована обвинуваченим у добровільному порядку, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні квитанціями від 10 серпня 2020 року (а.с. 146-147 Т.1), довідкою КП „Волинська обласна клінічна лікарня № 51 від 17 вересня 2020 року (а.с. 190 Т.1).
Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК Українивитрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України уразі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Виходячи з вищевикладеного, з обвинуваченогоОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягають стягненню процесуальні витрати, пов`язані з оплатою допомоги представників потерпілих та цивільних позивачів, що була проведена ОСОБА_7 .
При визначенні суми вказаних витрат, що підлягають стягненню з обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат належать до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2014 року, які знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 569/10915/17, судам роз?яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов?язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз?яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб?єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб?єктами права.
На підтвердження розміру вказаних витрат представниками потерпілих та цивільних позивачівОСОБА_11 , ОСОБА_12 суду надано ордери серії ВЛ № 000065554, серії ВЛ № 000065555, серії ВЛ № 000065556 та серії ВЛ № 000065557 від 25 липня 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 182 від 24 вересня 1998 року, ордери серії ВЛ № 000057058, серії ВЛ № 000057059, серії ВЛ № 000057060 та серії ВЛ № 000057061 від 25 липня 2019 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1062 від 30 листопада 2018 року, протоколи погодження гонорару адвокатських послуг від 25 липня 2019 року, акти приймання-передавання наданих робіт від 30 листопада 2020 року, остаточні розрахунки витрат на професійну правничу допомогу від 30 листопада 2020 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 89 та № 97 від 30 листопада 2020 року, згідно з якими ОСОБА_7 було сплачено адвокатуОСОБА_11 та адвокату ОСОБА_12 відповідно кожному окремо по 14400 гривень.
При визначенні розміру витрат на правову допомогу суд керується відповідними правовими позиціями Верховного Суду, зокрема в постанові від 1 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі „East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суду не надано договорів про надання професійної правничої допомоги, укладених між потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з однієї сторони та адвокатами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з іншої, у якій сторонами погоджено порядок визначення та розмір гонорару адвоката.
Згідно представлених суду протоколів погодження гонорару адвокатських послуг від 25 липня 2019 року, актів приймання-передавання наданих робіт від 30 листопада 2020 року, остаточних розрахунків витрат на професійну правничу допомогу від 30 листопада 2020 року встановлено, що адвокатами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 надавались потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , інтереси яких вони представляли, не тільки однакові послуги, а й послуги в тому самому обсязі. Крім того, вказана кількість годин участі в судових засіданнях кожним з адвокатів є завищеною та не відповідає даним журналів судових засідань по вказаному кримінальному провадженню.

Виходячи з вищевикладеного, суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, з обставин та складності справи, майнового стану обвинуваченого, який не працює, являється інвалідом ІІ групи, вважає, що вимоги про стягнення на користь потерпілих витрат на правову допомогу підлягають до часткового задоволення на суму 12000 гривень, оскільки судом не встановлено визначених законом підстав для відшкодування вказаних витрат на правову допомогу на загальну суму 28800 гривень. При цьому, суд враховує, що витрати на правову допомогу сплачував лише потерпілий ОСОБА_18 .
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Виходячи з вищевикладеного, з обвинуваченогоОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням по кримінальному провадженню судових експертиз.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 не являється власником транспортних засобів, на які накладено арешт, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року було скасованонакладений згідно ухвали Волинського апеляційного суду від 12 липня 2019 року арешт на автомобіль „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_19 , суд вважає, що слід скасувати арешт, накладений згідно ухвали Волинського апеляційного суду від 12 липня 2019 року, на напівпричеп „Wielton NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_19 , та арешт, накладений згідно ухвали Волинського апеляційного суду від 12 липня 2019 року, на автомобіль „PEUGEOT BOXER (швидка медична допомога), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.
Речові докази: три DVD-R диски із відеозаписами слід залишити в матеріалах кримінального провадження; автомобіль „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , напівпричеп „Wielton NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , слід передати власнику ОСОБА_19 ; автомобіль „PEUGEOT BOXER (швидка медична допомога), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , слід передати власнику - КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.
Керуючись ст.ст. 91-92, 98, 100, 110, 118, 120, 122, 124, 126, 128-129, 174, 369-371, 373-374, 395 КПК України, ст.ст. 16, 22-23, 1166-1168, 1172, 1187, 1201 Цивільного кодексу України, Законом України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, призначивши покарання - 5 (п?ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про відшкодування моральної та майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (, юридична адреса: м. Луцьк, вул. Словацького, 28) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_10 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) відповідно кожного окремо по 87481 (вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят одна) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта (, юридична адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, корпус Г) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 50076 (п?ятдесят тисяч сімдесят шість) гривень у відшкодування витрат на поховання та витрат на спорудження надгробного пам`ятника після смерті ОСОБА_16 , 49600 (сорок дев?ять тисяч шістсот) гривень у відшкодування витрат на поховання та витрат на спорудження надгробного пам`ятника після смерті ОСОБА_17 , а всього кошти на загальну суму 99676 (дев?яносто дев?ять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта (, юридична адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, корпус Г) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_10 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) відповідно кожного окремо по 12519 (дванадцять тисяч п?ятсот дев?ятнадцять) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог до Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта відмовити.

В задоволенні цивільного позову Комунального підприємства „Волинська обласна клінічна лікарня про стягнення з ОСОБА_4 6185 (шість тисяч сто вісімдесят п?ять) гривень 36 копійок у відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 12000 (дванадцять тисяч) гривень процесуальних витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) в доход держави 1256 (одна тисяча двісті п?ятдесят шість) гривень 08 копійок судових витрат за проведення судової інженерно-транспортно-трасологічної експертизи, 2512 (дві тисячі п?ятсот дванадцять) гривень 16 копійок судових витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу, 3140 (три тисячі сто сорок) гривень 20 копійок судових витрат за проведення судової інженерно-транспортно-трасологічної експертизи, 1256 (одна тисяча двісті п?ятдесят шість) гривень 08 копійок судових витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, а всього процесуальнівитрати на загальну суму 8164 (вісім тисяч сто шістдесят чотири) гривень 52 копійки.

Скасувати арешт на напівпричеп „Wielton NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , автомобіль „PEUGEOT BOXER (швидка медична допомога), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Речові докази: три DVD-R диски із відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження; автомобіль „Volvo FH 13.500, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , напівпричеп „Wielton NW3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , - передати власнику ОСОБА_19 ; автомобіль „PEUGEOT BOXER (швидка медична допомога), реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - передати власнику КП „Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1