Справа № 182/5177/20
Провадження № 1-кп/0182/1100/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2020 за № 0001446 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь, дніпропетровської області, громадянки України , українки, із неповною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, яка має на утриманні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та фактично мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

у с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

ОСОБА_2 , 25.05.2020 року в денний час (точного часу слідством не встановлено), знаходячись по АДРЕСА_2 , де на землі побачила медичний шприц об`ємом 2 мл., заповнений по відмітки 2 мл. рідиною коричневого кольору, за загальними ознаками схожою на «опій ацетильований», після чого, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичної речовини для особистого вживання, без мети збуту.

В той же день та час, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання наркотичного засобу «опій ацетильований», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, Ворон ОСОБА_2 , взяла медичний шприц об`ємом 2 мл, заповнений «опієм ацетильованим» довідмітки2мл. після чого поклала його до належного їй гаманця червоного кольору, тим самим, незаконно, придбала та в подальшому стала незаконно зберігати при собі, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, до моменту вилучення співробітниками поліції.

25.05.2020, приблизно о 19 годин 00 хвилин, на території залізничного вокзалу, що знаходиться по вул. Героїв Чорнобиля 54 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, ОСОБА_2 була зупинена працівниками Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, після чого в період часу з 19 годин 42 хвилини до 19 години 45 хвилини з належного їй гаманця червоного кольору добровільно надала для огляду та вилучення слідчому СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області медичний шприц об`ємом 2 мл. заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки 2 мл.

Згідно висновку експерта №19/104-8/2650 від 07.08.2020 року надана на експертизу речовина коричневого кольору масою 1,9792г. містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 0,0708г.

Зазначені дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Ухвалою суду від 14.09.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2020 за № 0001446 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
В направленому обвинувальному акті прокурором ОСОБА_6 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрювана беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , яку вона підписала в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , відповідно до якої вона беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без її участі (а.п.10-11). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.
До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене їй обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: протоколу огляду від 25.05.2020 року ( а.п. 16-17); проколу допути свідка від 25.05.2020 року ( а.п. 21); висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/2650 від 07.08.2020 року ( а.п. 27-29).
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.
Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.
Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12КК України є кримінальним проступком.
Обвинувачена ОСОБА_2 на утриманні має трьох малолітніх дітей 2012 р.н.,2015 р.н. та 2016 р.н., що суд вважає обствинами, які пом"якшують покарання обвинуваченої.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
ОСОБА_8 не заміжня, не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 48), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 47), раніше не судима (а.п. 46).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючі вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), з врахуванням вимог ч.3 ст.5 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до ч.3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими введено такий вид кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, визначено строки погашення судимості за цей вид кримінального правопорушення, тощо. Також вказаним законом санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, викладена в іншій редакції, що відповідно відносить вказане кримінальне правопорушення до кримінальних проступків.
Санкція ч.1 ст. 309 КК України в редакції зазначеного закону передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Тому, відповідно до приписів ч.3 ст.5 КК України, розмір штрафу, який в новій редакції, більший ніж в попередній, повинен визначатися в розмірі, встановленому попередньою редакцією санкції статті, яка діяла на час вчинення злочину, а саме до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Таким чином, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу ( в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не застосувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Запобіжний захід не обирався. Заходи забезпечення не застосовувалися.
Речові докази :
Медичний шприц з речовиною коричневого кольору масою 1,3783 г., яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, який знаходиться в спец. пакеті №5355465 г. з первинною упаковкою, який переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Нікопольського ВП ГУНп в Дніпропетровській області (квитанція № 004593) знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 процесуальні витрати на залучення експерта по судовій експертизі наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/2650 від 07.08.2020 року в сумі 1307 ( одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання копії цього вироку.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1