У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000137

за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 355, ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_6

захисники ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та змінено на цілодобовий домашній арешт строком до 27 вересня 2020 року, заборонивши йому залишати житло за адресою:

АДРЕСА_1 ,

Покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування у будь-який спосіб з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що висновки слідчого судді про можливість запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у вигляді домашнього арешту є помилковими. Вважає, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Посилається на те, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень. Просить врахувати поведінку підозрюваного під час злочину, зокрема, що після законних вимог співробітників правоохоронних органів припинити злочинні дії, ОСОБА_6 відвів в сторону потерпілого та продовжив наносити йому тілесні ушкодження.

Існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що вже після фактичного затримання, ОСОБА_6 продовжив давати вказівки, зокрема ОСОБА_9 , спрямовані на перешкоджання органу досудового розслідування у притягненні його до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що обраний у відношенні підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим п.п. 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Встановлені слідчим суддею обставини.

27 квітня 2020 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 та 28 квітня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Відомості про злочини 29.01.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№000001326.

15.06.2020 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.1 ст.28, ч. 2 ст. 146 КК України.

22.06.2020 слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 28.09.2020.

06.08.2020 слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області змінено правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення з ч.2 ст. 189 на ч.3 ст. 355 КК України, та ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував виключно позитивні характеризуючи матеріали ОСОБА_6 , а саме те, що підозрюваний має постійне місце проживання, сім`ю, неповнолітню дитину, офіційно працює, раніше не судимий.

За висновком слідчого судді, є недоведеними ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий суддя вважав, що прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо можливості незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні з метою спонукати їх до зміни показань. Одночасно, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено неможливість запобігти зазначеному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. визначено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин.

У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

ЄСПЛ у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, де в ст. 183 КПК України зазначено, що прокурор має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Ці вимоги закону достатньо враховані судом при прийнятті рішення.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 355, ч.1 ст.28, ч. 2 ст. 146 КК України. Докази, на які послався в обґрунтування клопотання слідчий, доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів.

Приймаючи рішення, слідчий суддя встановив наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Суд погоджується з таким висновком слідчого судді.

Під час розгляду клопотання про продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_6 прокурор не навів обставин, які б свідчили про необхідність продовження йому виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням обставин кримінального провадження, пояснень підозрюваного в апеляційному суді, його позитивних характеристик, наявності постійного місця проживання, сім`ї, неповнолітньої дитини, того, що підозрюваний офіційно працює, раніше не судимий, суд вважає правильними висновки слідчого судді про можливість запобігти наявному ризику шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у вигляді домашнього арешту.

За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 ч.3, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3