Справа № 304/1438/20 Провадження № 1-кп/304/307/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000057 від 06 жовтня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Т.Поляна Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, перебуває у цивільному шлюбі (має на утриманні двох малолітніх дітей), укладальника-пакувальника ТДВ «Перечинський ЛХК», українця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2020 року близько 20.00 год обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , через неприязні відносини між ним та цивільною дружиною ОСОБА_4 , що раптово виникли, умисно наніс останній кулаком близько двох ударів по голові та близько чотирьох ударів в область грудей та передпліччя рук, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді «синців на шкірних покривах бічної поверхні нижньої третини шиї зліва, передньої поверхні грудної клітки зліва та справа, передньої поверхні середньої третини правого плеча, нижньої третини передньо-внутрішньої поверхні правого плеча, зовнішньої поверхні середньої третини правого передпліччя, передньо-внутрішньої поверхні середньої третини лівого плеча, які згідно висновку експерта № 459 від 26 жовтня 2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що 05 жовтня 2020 року повернувся ввечері додому напідпитку, через що у них з потерпілою (цивільною дружиною) виникла сварка, яка згодом переросла у бійку. Під час вказаного конфлікту наніс дружині близько трьох ударів рукою по голові, про що зараз дуже жалкує та просить суворо його не карати, оскільки не хотів, щоб так сталося, вибачився перед потерпілою.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженим і перевіреним у судовому засіданні висновком експерта № 459 від 26 жовтня 2020 року з якого вбачається, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах бічної поверхні нижньої третини шиї зліва, передньої поверхні грудної клітки зліва та справа, передньої поверхні середньої третини правого плеча, нижньої третини передньо-внутрішньої поверхні правого плеча, зовнішньої поверхні середньої третини правого передпліччя, передньо-внутрішньої поверхні середньої третини лівого плеча, які виникли в результаті дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті у кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, та які потягли за собою розлад здоров`я на час не більше як 6 днів і по цій ознаці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я і вкладаються у час пригоди, що мала місце 05 жовтня 2020 року.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого та дослідженням експертного висновку, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив проступок.

Як особа ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітніх дітей.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, після вчинення відносно потерпілої протиправних дій порушення закону більше не допускав, та з урахуванням позиції всіх учасників судового розгляду, які просили призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто шістдесят годин.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про його обрання суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1