ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000473 від 08 липня 2020 року та № 0000374 від 26 травня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, судимого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2020 року за ст.389-2 КК України до позбавлення волі на строк один рік та звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в один рік
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.389-2, 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи притягнений 27.02.2019 постановою Володимир-Волинського міського суду до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин, злісно ухилився від відбування вказаних робіт.
Так, 28.02.2020, будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис отримав направлення від Володимир-Волинського міськрайонного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області до Оваднівської сільської ради для відбування адміністративного стягнення, згідно якого він повинен був приступити до відбування стягнення не пізніше 02.03.2020. Однак, останній для відбування адміністративного стягнення до Оваднівської сільської ради не з`явився, тому постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23.04.2020 за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП та останньому призначено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 діб, яке він не відбув у встановленому законодавством порядку.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що відповідно до ст. 325-1 КУпАП та розділу XI-XV Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013, повинен дотримуватися встановленого законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, в період часу з 05.05.2020 по 30.06.2020 жодного разу не з`явився для відбування адміністративного стягнення до Оваднівської сільської ради, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що виразилось у невиході на суспільно-корисні роботи більше двох разів протягом місяця без поважних причин, таким чином станом на 30.06.2020, ОСОБА_4 не відбув частину свого покарання у кількості 68 годин, тим самим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Окрім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства заст. 173-2 КУпАП. в період часу з 24.11.2019 по 28.04.2020, безпідставно, умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних та фізичних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, зокрема, посиленні негативних переживань, стресів, відчутті страху, погіршенні стану здоров`я, нанесення ударів кулаками по різних частинах тулуба, силового стискання рук, внаслідок чого остання відчувала фізичний біль.
Зокрема, 24.11.2019, близько 16 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , під час якого ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. Крім цього, під час зазначених дій ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_5 , від чого остання впала. Внаслідок поштовху та падіння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не отримала, про те їй було заподіяно фізичну біль.
Крім того, 09.02.2019, о 21 годині, він же, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , повторно вчинив насильство в сім`ї, тобто умисну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якого ображав їх нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
Крім того, 17.02.2020, близько 03 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , повторно вчинив насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурними словами, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
Крім того, 28.04.2020, близько 22 години, він же, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , повторно вчинив насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурними словами, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно ухилився від відбування призначеного йому стягнення у виді громадських робіт, які не відбув за вказаних в обвинувальному акті щодо нього обставин. Окрім цього, пояснив, що внаслідок зловживання алкогольними напоями у нього із співмешканкою ОСОБА_6 за місцем проживання систематично виникають конфлікти, сварки, через що за її заявами його неодноразово притягували до адміністративної відповідальності. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані як злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, тобто кримінальне правопорушення, передбачене cт. 389-2 КК України. Окрім цього, своїми умисними протиправними діями, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо співмешканки, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочини, вчинені обвинуваченим, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує його покарання, є рецидив злочинів.
Обвинувачений раніше вже притягався до кримінальної відповідальності, дані злочини вчинив під час відбуття покарання з іспитовим строком, характеризується негативно.
За таких обставин суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, за яким він притягується до відповідальності із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлено.
Підстав для обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу не встановлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 389-2 КК України та призначити йому покарання:
-За ст.126-1 КК України у виді одного року позбавлення волі;
-За ст.389-2 КК України - у виді одного року і одного місяця позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити за цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і один місяць.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частину невідбутого покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2020 року за ст.389-2 КК України, та остаточно призначити за цим вироком до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і три місяці.
Строк відбування покарання за цим вироком рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий /-/ підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1