Справа № 215/4623/20
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000817 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з 01.10.2020 працює трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва цеху рослинництва ТОВ «Красний Забойщик», на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1985 року у зв`язку з легкою розумовою відсталістю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; не судимого,
ВСТАНОВИВ:

24.06.2020 приблизно о 19:30 годині ОСОБА_4 , будучи слюсарем черговим по ремонту обладнання «Кривбасремонт» перебував на території ЦВО-1 дільниця №1 ПрАТ «ПівнГЗК» (, юридична адреса: Тернівський район, м. Кривий Ріг), та виконував свої трудові обов`язки.

В цей же день, ОСОБА_4 , знаходячись на вищезазначеній території, проходячи повз обжигову машину «А» АН-2 Лурги-278 дільниці №1 ЦВО-1 ПрАТ «ПівнГЗК», приблизно о 19:30 годині, побачив чотири металеві колосники бувших у використанні із 30% зносу, що придатні для подальшої експлуатації та належать ПрАТ «ПівнГЗК».

В цей час і місці у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: зазначених вище металевих виробів.

ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, переконавшись, що за його злочинним діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, підняв руками з землі зазначені вище чотири металеві колосники бувших у використанні із 30% зносу, що придатні для подальшої експлуатації та належать ПрАТ «ПівнГЗК». Потім він поклав ці чотири металеві колосники у сумку, яка була при ньому, та таким чином переховуючи їх, пішов до банного комплексу, щоб переодягтися.

Після чого ОСОБА_4 , зберігаючи вищевказане майно у своїй сумці, вийшов із банного комплексу, де був помічений та зупинений охоронцями ТОВ ОХ «Кривбас», які викрили та припинили злочинні дії ОСОБА_4 ..

Таким чином, ОСОБА_4 не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення таємного викрадення чужого майна до кінця, а саме: чотирьох металевих колосників, бувших у використанні із 30% зносу, що придатні для подальшої експлуатації та належать ПрАТ «ПівнГЗК», та кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений з викраденим майном охоронцями ТОВ ОХ «Кривбас», що здійснюють охорону майна ПрАТ «ПівнГЗК», та не отримав змоги розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 міг спричинити матеріальну шкоду ПрАТ «ПівнГЗК» на загальну суму 1169, 88 грн..

Ці умисні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, за ознаками незакінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Обвинувачений свою винуватість визнав повністю, підтвердив обставини скоєного кримінального правопорушення. Пояснив суду, що дійсно 24.06.2020, коли працював на ПрАТ «ПівнГЗК» намагався викрасти чотири колосники, але був зупинений охоронцями, коли виходив із бані. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, шляхом допиту представника потерпілого, свідків відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Судом досліджено висновок судово-товарознавчої експертизи №2370 від 23.07.2020, відповідно до якої ринкова вартість чотирьох колосників бувших у використанні зі зносом 30%, які належать ПрАТ «ПівнГЗК», станом цін на 25.06.2020 могла складати 1169,88 (одна тисяча сто шістдесят дев`ять) гривень 88 коп..

Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №299 від 31.07.2020, ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_4 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги досліджені надані суду докази, оцінивши показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у вчиненні незакінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому.

Згідно зі ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає його щире каяття у скоєному.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за №2617-VІІІ, який набрав чинності 01.07.2020, до санкції ч.1 ст.185 КК України були внесені зміни, а саме: частина 1 статті 185 КК України викладена у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.».
Кримінальний проступок ОСОБА_4 вчинено 24.06.2020, тобто до набрання чинності нової редакції санкції ч. 1 ст. 185 КК України, яка посилює покарання у виді штрафу, але в цілому пом`якшує покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі статтею 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до частини 2 статті 12 КК України (в редакції, чинній на момент постановлення вироку) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року з урахуванням положень статті 5 КК України частково пом`якшив покарання за частиною 1 статті 185 КК України, а саме: виключив такий альтернативний вид покарання як позбавлення волі, в той же час збільшивши розмір штрафу, суд застосовує такий закон лише в частині, що пом`якшує покарання.
Ухвалюючи вирок суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1985 року у зв`язку з легкою розумовою відсталістю, на утриманні неповнолітніх дітей не має; його ставлення до скоєного, наявність у нього постійного місця проживання та роботи, відсутність претензій від представника потерпілого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення йому основного покарання у вигляді штрафу (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009) з урахуванням статті 5 КК України щодо зворотної сили закону, що пом`якшує покарання, є необхідним та достатнім.
На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання виді штрафу (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009) у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..
Речові докази:

- чотири колосника, що виявлені на території ПрАТ «ПівнГЗК» в Тернівському районі міста Кривого Рогу, та передані на зберігання в до кімнати зберігання речових доказів Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією №1524 повернути власнику ПрАТ «ПівнГЗК».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ