Справа № 632/1493/20
провадження № 1-кп/632/132/20

У Х В А Л А

17 листопада 2020 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого,не одруженого, що має малолітню дитину 2009 року народження, засудженого:

26 червня 2007 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

25 лютого 2008 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 71, 72 КК України до чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;

30 серпня 2011 року Жовтневим районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. ст. 70, 71 КК України до п`яти років і шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно з ухвалою цього ж суду від 27 лютого 2014 року не відбута частина покарання два роки,сім місяців і двадцять два дні позбавлення волі, на підставі ст. 82 КК України, замінена покаранням у виді обмеження волі, звільненого 30 грудня 2014 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року умовно достроково на один рік, вісім місяців і двадцять сім днів;

03 вересня 2018 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого 02 червня 2020 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2020 року умовно достроково на шість місяців і шістнадцять днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 395 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проступку, а саме: порушенні правил адміністративного нагляду - самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 395 КК України.

Під час судового розгляду 17 листопада 2020 року, між прокурором та обвинуваченим, у присутності захисника, укладена угода про визнання винуватості.

У судовому засіданніпрокурор, обвинувачений та захисник, просили затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок на підставі зазначеної угоди.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Так, 17 листопада 2020 року між прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості.

У ст. 7 КПК України закріплено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, у тому числі, відносяться: верховенство права та законність.

Відповідно до ст. 8 КПК України верховенство права та 9 цього Кодексу законність , кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Під час кримінального провадження судзобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частина 1 ст. 472 КПК України визначає, що в угоді про визнання винуватості, окрім іншого, зазначаються істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.

Відповідно до вказаної угоди її сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 за ст. 395 КК України покарання у виді одного місяця арешту, а також остаточного покарання, яке повинно бути визначене ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 вересня 2018 року, у виді позбавлення волі строком на сім місяців.

Обвинувачений погодився на призначення такого покарання.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, окрім іншого, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

У такому разі судове провадження продовжується у загальному порядку.

Санкція статті 395 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців.

Стаття 65 КК України, яка визначає загальні засади призначення покарання, передбачає, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

02 червня 2020 року ОСОБА_5 був звільнений умовно достроково на шість місяців і шістнадцять днів згідно із ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2020 року.

Із обвинувального акту та змісту наведеної угоди вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проступок у період часу з 24 липня по 10 серпня 2020 року, тобтопід час строку умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин суд повинен визначати покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України, яка передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом із цим, ОСОБА_5 був умовно-достроково звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 вересня 2018 року, яким він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (станом на 28 грудня 2017 року - день вчинення) за незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.

Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, згідно з якими з диспозиції цієї статті виключено, зокрема, кваліфікуючіознаки «повторність» і «вчинення особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу», та в новій редакції вона викладена так: «ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах».

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За таких обставин очевидним є те, що вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 підлягає приведенню у відповідність до вимог Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», що у свою чергу вплине на кваліфікацію дій обвинуваченого і визначення покарання.

Наведене не було враховане сторонами при укладанні угоди.

Проаналізувавши зміст угоди про визнання винуватості, суд доходить висновку, що узгоджене покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, оскільки сторонамипри його узгодженні не враховані наведені вище обставини.

Таким чином, суд доходить висновку, що умови укладеної угоди про визнання винуватості суперечать вимогам Кримінального кодексу України, крім того, її затвердження та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання призведе до порушення його прав, свобод та інтересів, що відповідно до вимог п. 1, п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови у її затвердженні.

З урахуванням того, що угоду досягнуто під час судового провадження, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України судовий розгляд підлягає продовженню в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 369, 474 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 17 листопада 2020 року між прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 - відмовити.

Розгляд кримінального провадження продовжувати у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1