У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"08" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004656 від 06.08.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Умань Черкаської області, українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, одруженому, який має на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, востаннє:

-вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.07.2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

08 серпня 2020 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 06.08.2020 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 разом із раніше знайомим ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку №16 по вул. Попудренка в м. Києві, побачили автомобіль марки «Форд Фокус» н.з. НОМЕР_1 .

Припускаючи, що в салоні автомобіля можуть зберігатися цінні речі та маючи при собі пристрій для сканування та відмикання автомобільних сигналізації, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вирішили вчинити таємне викрадення чужого майна з салону вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений та таємне викрадення майна з вищевказаного автомобіля, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливою метою, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи настання таких наслідків, попередньо розподіливши ролі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 дочекалися, доки потерпілий ОСОБА_8 відійде від автомобіля, після чого ОСОБА_7 , використовуючи пристрій для сканування та відмикання автомобільних сигналізації, вимкнув сигналізацію автомобіля марки «Форд Фокус» н.з. НОМЕР_1 , та через пасажирські двері ОСОБА_7 та ОСОБА_4 проникли до його салону, звідки викрали належні ОСОБА_8 речі, а саме: 20 упаковок лікарського засобу під назвою «Евкабал», буклети в кількості 19 штук лікарського засобу «Еспа-карб»; дві упаковки лікарського засобу «Еспа карб» 5 мг., 30 таблеток, 35 упаковок з розчином для ін`єкцій «Еспа ліпон» 600 мг., 5 упаковок лікарського засобу «Еспа- фоцин», чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 18 740 гривень.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

06 серпня 2020 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

07 серпня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події; протоколом особистого обшуку; протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; речовини доказами; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши доводи прокурора, який підтримав клопотання та зазначив обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного, приходить до наступного.

Відповідно до , метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження, раніше неодноразово судимий, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_4 слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004656 від 06.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 жовтня 2020 року, включно, взявши під варту в залі суду.

Визначити розмір застави ОСОБА_4 , достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у виді 80 /вісімдесяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168 160 /сто шістдесят вісім сто шістдесят/ гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суду про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченим, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: