Справа № 645/4987/19
Провадження № 1-кп/645/343/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого як фізична особа-підприємець, раніше судимого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду від 30.01.2020 року за ч.1 ст.191, ч.ч.1, 4 ст.358 КК України до 1 року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, адреси проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку не має, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

На початку вересня 2018 року, точного часу в процесі розгляду справи не встановлено, потерпілий ОСОБА_4 через мережу Інтернет знайшов оголошення ОСОБА_5 про проведення ремонтних робіт належного йому настільного токарно-гвинторізного верстату моделі «ТВ16-ІІІ».
Приблизно 20.09.2018 року, у денний час, точного часу в процесі розгляду справи не встановлено, потерпілий ОСОБА_4 попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_5 з метою огляду настільного токарно-гвинторізного верстату моделі «ТВ 16-ІІІ» зустрілись з останнім на території гаражного кооперативу «Харків», який розташований за адресою: м.Харків, вул. Ньютона. Удовицький О.О. провівши огляд данного верстату повідомив потерпілому ОСОБА_4 ціну за проведення ремонтних робіт та вартість закупки нових деталей для верстату, на що потерпілий ОСОБА_4 погодився.
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння настільним токарно-гвинторізним верстатом моделі «ТВ 16-ІІІ», який належить потерпілому ОСОБА_4 , та грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 шляхом обману.
Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті обманним шляхом заволодіти настільним токарно-гвинторізним верстатом моделі «ТВ16-ІІІ» вартістю, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 6/772СЕ-19 від 26.03.2019 року 6625,00 грн., який належить потерпілому ОСОБА_4 та його грошовими коштами у розмірі 2 000 грн., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи значення своїх дій та можливі наслідки, бажаючи діяти саме таким чином, під приводом проведення ремонтних робіт, 25.09.2018 року приїхав на належному йому автомобілі марки «ВАЗ 2106» до гаражного кооперативу «Харків», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, де потерпілий ОСОБА_4 , введений в оману ОСОБА_5 , добровільно передав йому настільний токарно-гвинторізний верстат моделі «ТВ16-ІІІ».
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , повідомив потерпілому ОСОБА_4 , що йому потрібно 2000 грн. для проведення закупівлі необхідних для ремонту частин. Введений в оману потерпілий ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 проїхати за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 грн.
Заволодівши настільним токарно-гвинторізним верстатом моделі ТВ16-ІІІ та грошовими коштами в сумі 2000 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 8 625,00 грн.
Свою вину під час судового розгляду справи ОСОБА_5 фактично не визнав, проте зазначив, що щиро сумує відносно наслідків вчиненого. Пояснив суду, що він знається на пристрої токарно-гвинторізних верстатів та здійснював підприємницьку діяльність, пов`язану з їх ремонтом, з цього приводу надавав оголошення про надання послуг з ремонту таких верстатів. У вересні 2018 року на його оголошення зателефонував потерпілий ОСОБА_4 , з яким він домовився про зустріч та здійснив огляд належного потерпілому токарно-гвинторізного верстату у гаражі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду верстату він пояснив потерпілому в чому полягає необхідний ремонт, домовився про вартість такого ремонту в розмірі 5000 грн., а також необхідності закупівлі запчастин для ремонту на суму 2000 грн. На вказану зустріч він приїздив разом з малолітнім сином. Отримавши згоду потерпілого, в наступному він приїхав та на своєму автомобілі вивіз для проведення ремонту з гаражу верстат, отримав від потерпілого 2000 грн. на закупівлю запчастин, власноручно склав розписку про строки, умови ремонтних робіт та отриману передоплату. Ремонт верстату він не здійснив, запчастини не купив, отримані від ОСОБА_4 гроші витратив на власні потреби, верстат потерпілого здав у пункт приймання вторинної сировини, а отримані за це гроші також витратив на власні потреби. При цьому обвинувачений пояснював, що на момент отримання від потерпілого грошей у розмірі 2000 грн. та заволодіння його токарно-гвинторізним верстатом він мав щире бажання здійснити ремонт вказаного верстата, проте цьому завадила низка обставин, пов`язаних з його компаньйонами по підприємницькій діяльності. Чого він не повернув потерпілому його майно та грошові кошти пояснити не може, проте впевнює суд, що після звільнення має бажання відшкодувати завдану шкоду.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням є доведеною.
Так, зі змісту показів допитаного судом потерпілого ОСОБА_4 встановлено наступне. В його власності перебував токарно-гвинторізний верстат моделі «ТВ16-ІІІ», який був в робочому стані, проте відчувалися певні недоліки в його роботі, а тому потерпілий забажав налагодити його роботу та довести до належного стану. З цією метою він став моторити оголошення в ЗМІ про надання послуги з ремонту подібних верстатів та на при кінці кінців по телефону з`єднався з обвинуваченим ОСОБА_5 , який і розміщував саме таке оголошення. Вони зустрілися, на зустріч обвинувачений дійсно приїзжав з малолітнім хлопчиком, якого називав своїм сином. Потерпілий показав ОСОБА_5 верстат, який розташовувався в його гаражі, обвинувачений його оглянув, зазначив, що може виконати замовлення ОСОБА_4 , для проведення певних ремонтних робіт йому потрібно вивезти верстат до себе, придбати деякі запчастини. Під час наступної зустрічі ОСОБА_5 на власному транспорті вивіз верстат, отримав від потерпілого 2000 грн. на закупівлю запчастин, власноручно склав розписку про строки, умови ремонтних робіт та отриману передоплату. Після цього вони спілкувалися по телефону, обвинувачений просив грошей на запчастини додатково, проте потерпілий відмовився їх надавати. Коли настав час повертати верстат, під час телефонних розмов ОСОБА_5 почав посилатися на різні обставини, які заважають йому це зробити, однак впевнював, що верстат відремонтований та перебуває в нього. При цьому посилався то на хворобу сина, то на відрядження, то на брак часу. Особистих зустрічей обвинувачений уникав. Про те, що верстат вже реалізований, як вторинна сировина, потерпілому не повідомляв.
На підтвердження наданих показів з боку потерпілого ОСОБА_4 під час досудового розслідування було надано наявний в нього паспорт і посібник з експлуатації токарно-гвинторізного верстату моделі «ТВ16-ІІІ», а.с. 133-141.
Крім того, з боку потерпілого до матеріалів кримінальної справи було долучено розписку, складену обвинуваченим ОСОБА_5 25.09.2018 року, в якій останній зазначав, що він отримав для відновлення токарно-гвинторізний верстат ТВ-16 та задаток 2000 грн. на придбання запчастин, зобов`язується здійснити ремонт та повернути верстат в робочому стані до 05.10.2018 року, а.с. 142.
Під час проведення слідчого експерименту 06.08.2019 року обвинувачений ОСОБА_5 на підтвердження наданих показів вказав місце та час, де він здав в якості вторинної сировини токарно-гвинторізний верстат, належний потерпілому ОСОБА_4 за 350 грн, якими він розпорядився на власний розсуд, а.с.143-144.
Згідно з висновком проведеної по кримінальній справі судово- товарознавчої експертизи № 6/772СЕ-19 від 26.03.2019 року встановлено дійсну вартість на момент злочину токарно-гвинторізного верстату моделі «ТВ16-ІІІ», що належав потерпілому ОСОБА_4 , яка становить 6625,00 грн., а.с.148-149.
Встановлено, що на підставі вироку Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22.11.2018 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду від 30.01.2020 року, яким вказаний вирок було змінено, ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст.191, ч.ч.1, 4 ст.358 КК України до 1 року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю за злочин, який мав місце 01.08.2017 року. Відповідно до примітки до статті 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу. За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства були вірно кваліфіковані за ознакою повторності.
З урахуванням наведеного вище, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, досудову доповідь Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.
Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є особою раніше судимою, в минулому відбував покарання в місцях позбавлення волі, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить, на думку суду, про його стійку схильність до протиправної поведінки, навмисне небажання стати на шлях виправлення та добропорядної поведінки. Крім того встановлено, що психічних вад у обвинуваченого не виявлено, на психіатричному та наркологічному обліку він не перебуває, зареєстрованого місця проживання не має, не одружений, зареєстрований як приватний підприємець. Висновки, викладені у досудовій доповіді органу пробації, свідчать про середню ймовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та можливість виправлення цієї особи для чого необхідний нагляд та застосування соціально-виховних заходів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.
Як зазначив Верховний Суд у Постанові у кримінальній справі № 363/975/18 від 12.11.2020 року щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які їй ставляться в провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, намагання особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки скоєного.
Таких обставин за наслідками розгляду справи суд не встановив. У матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували щирий жаль з приводу скоєного та осуд своєї поведінки засудженим, те, що він намагався виправити наслідки вчиненого, відшкодувати завдану потерпілому шкоду, усвідомити усі складові вчинених дій у їх послідовності та готовність нести за це покарання. Безпідставні заяви ОСОБА_5 у судовому засіданні про визнання своєї вини під час судового розгляду, відсутність відшкодування завданої ним шкоди, повернення майна потерпілого законному власнику до моменту затримання свідчить про відсутність у нього щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.
З врахуванням наведеного обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , в силу ст. 66 КК України, суд не вбачає.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 незважаючи на минулі судимості знову вчинив навмисний злочин, шкоди потерпілому не відшкодував, з метою справедливого покарання за вчинене та виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами, суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 слід призначити з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі.
Встановлено, що злочин, за який засуджується ОСОБА_5 , вчинений ним до постановлення відносно нього вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від від 22.11.2018 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду від 30.01.2020 року, яким вказаний вирок було змінено, на підставі якого ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст.191, ч.ч.1, 4 ст.358 КК України до 1 року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю за злочин, який мав місце 01.08.2017 року. Покарання за вказаним вироком обвинуваченим не відбуто, строк відбуття покарання триває з 02.09.2020 року, а тому на підставі положень ч.4 ст.70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_5 суд призначає шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, суд зараховує обвинуваченому покарання, відбуте частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи № 6/772СЕ-19 від 26.03.2019 року у розмірі 572 грн.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити покарання у виді 1 (одного року) позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вирока Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.
За правилами ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року до постановлення нового вироку, тобто з 02.09.2020 року по 28.12.2020 року включно.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня ухвалення нового вироку 29.12.2020 року.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення експертизи у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 (нуль) коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та надсилається обвинуваченому.
Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий - суддя