Справа № 357/7311/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.12.2020 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феневичі Іванівського району Київської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Обухів Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_3 ,

обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
доведеним, що 10 травня 2018 р. близько 06 години ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходили неподалік будинку, що за адресою АДРЕСА_4 . У цей час між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 виникла розмова, під час якої у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник умисєл на незаконне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 .

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_6 разом ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, почали застосувати відносно потерпілого ОСОБА_4 насильство, яке не було небезпечним для його життя та здоров`я, а саме ОСОБА_6 наніс не менше 5 ударів руками по обличчю та тулубу потерпілого ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 , підтримавши злочинні дії ОСОБА_6 , з метою припинення спротиву, тримав потерпілого за шию, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_4 завдано фізичної шкоди у вигляді синця на повіках лівого ока та в лобній області справа, одного крововилива в склеру ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , який тримав потерпілого, усвідомлюючи, що їх дії помічені потерпілим ОСОБА_4 , відкрито викрав з сумки потерпілого належні останньому мобільний телефон Samsung Galaxy А 5 золотистого кольору вартістю 2223 грн. 33 коп. та грошові кошти в сумі 40 грн., належні потерпілому ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 2263 грн. 33 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України визнав та пояснив, що дійсно разом із ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин. Просить вибачення у потерпілого. Шкодує про вчинене.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України визнав та пояснив, що дійсно разом із ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин. Просить вибачення у потерпілого. Шкодує про вчинене.

Крім визнання обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 своєї винуватості у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, їх винуватість у вчинені вказаного злочину підтверджується доказами дослідженими судом:

показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що 9 травня 2018 р. він вийшов з дому у стані алкогольного сп`яніння. Купивши у магазині «Сільпо» пляшку пива і снекі він попрямував до парку. Йому зустрілась компанія молодих людей. Біля цієї компанії були ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Він з ними спілкувався, сидячи дрімав. Знаходячись в парку він спілкувався з ними протягом ночі, вживали пиво, вони окремо він окремо. Можливо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 мали стосовно якісь наміри, але поруч були інші люди і вони, як він вважає не наважувалися на щось інше стосовно нього. Коли відпочив у парку діставав свій мобільний телефон із сумки. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 бачили його мобільний телефон і гаманець. Біля 6 години він пішки йшов додому з парку Слави на вул. Брестську, йшов поверху до залізниці і пересікся з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . Він впізнав їх і вони далі йшли втрьох, спілкувалися. Розповідали де живуть, де працюють. Потім вони йому сказали що все вони йдуть. Після цього вони почали йому наносити удари в затилок, обличчя, по боках. Нанесли близько 10 ударів руками. Хто саме наносив удари він не бачив. Думає, що наносили удари обоє. Потім він впав на коліна, до землі обличчям. Його хтось один тримав ззаду. Потім почув що тріщить його одяг, куртка, відчув, що щось тягнути, він зрозумів, що у нього хочуть щось забрати і після цього побачив, що вони розбігаються. Вважає, що йото тримав ОСОБА_9 , який вищий за ОСОБА_10 . Після цього він виявив, що телефон Самсунг, який був у його сумці зник. Сумку не забрали. Вказаний мобільний телефон він придбав за 7 тис. грн.У нього також були гроші близько 70 грн. Після цього він почав бігти за ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Обвинувачені бігли на Сквирське шосе. Він їх майже догнав. Коли він почав до них наближатися, ОСОБА_10 взяв у руку палицю. Він звертаючись до них сказав хлопці візьміть речі, але повернуть мобільний телефон. Вони відповіли, що нічого повертати не будуть. Тоді він їм запропонував скинути на їх картку гроші в обмін на його мобільний телефон. За повернення телефону вони запропонували щоб він їм на картку перекинув 400 грн. Але номер картки вони так йому і не скинули. Номер картки мав надати ОСОБА_10 . Чи розмовляли ОСОБА_10 і ОСОБА_9 між собою коли наносили йому удари не пам`ятає.. Очевидцями того що сталося ніхто не був. Це було у світлу пору доби. Було все чітко видно. Йому повернули мобільний телефон. Але за це він мав перерахувати їм гроші. Коли він мав їм перерахувати кошти не обговорювали, але це мало б бути здійснено ним протягом декількох годин. Після цього він звернувся до лікарні і до поліції. Поліція приїхала до нього у лікарню. У нього були виявлені синці під очима, напухші брови, було закривавлене обличчя, синці на тілі. Розмір завданої йому шкоди 2263,33 грн. Йому нічого не відшкодували, навіть перед ним не вибачилися. ОСОБА_10 і ОСОБА_9 з парку пішли раніше ніж він. Сумка у нього знаходилась через плече. ОСОБА_10 і ОСОБА_9 після побиття тягнули його сумку, яка висіла у нього через плече. Телефон знаходився у сумці, там же був гаманець, у якому були гроші. Коли вони почали тікати то сумка у нього була розстебнута і там не було мобільного телефону і гаманця. ОСОБА_10 кинув йому гаманець під ноги, але грошей там не було. Він просив їх повернути мобільний телефон. Він був у стані сп`яніння, але усе що відбувалося тоді чітко пам`ятає. Домовлялися, що він ОСОБА_10 скине гроші. Лише взамін цього: переказу коштів йому було повернуто мобільний телефон. Знає точно що у нього в гаманці були грошові кошти, якими заволоділи ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . При його зверненні до ОСОБА_10 і ОСОБА_9 про повернення мобільного телефону, вони зверталися один до одного, спілкувалися з цього приводу, тобто обоє знали і розуміли що роблять. Спочатку була відмова повернути йому мобільний телефон, але потім під вищевказаною умовою вони вирішили інакше. ОСОБА_10 здійснював дзвінок на його мобільний телефон. Він ніяким чином не ображав обвинувачених. Суду говорить правду. Покарання вважає обвинуваченим слід призначити на розсуд суду;

письмовими доказами, дослідженими судом:

заявою ОСОБА_4 від 11.05.2018 р. про притягнення до кримінальної відповідальності двох невідомих осіб, які 10 травня 2018 р. близько 06 години із застосуванням фізичного насильства незаконно заволоділи належними грошовими коштами;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2018 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_5 , як особу що вчинила стосовно нього 10.05.2018 р. злочин;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2018 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_6 , як особу що вчинила стосовно нього 10.05.2018 р. злочин;

протоколами отримання предметів та документів, огляду предметів від 15.05.2018 р.: мобільного телефону Samsung золотистого кольору, відповідно до якого при перегляді журналу дзвінків виявлено вхідні дзвінки на номер НОМЕР_1 в контакті як «хлопці» 10.05.2018 р.;

протоколом слідчого експерименту від 15.05.2018 р. з відеозаписом, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_6 в присутності захисника, розказав і показав при яких обставинам було вчинено ним злочин;

протоколом слідчого експерименту від 15.05.2018 р. з відеозаписом, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_5 в присутності захисника, розказав і показав при яких обставинам він вчинив злочин;

протоколом слідчого експерименту від 17.05.2018 р. з відеозаписом, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 розказав і показав при яких обставинам стосовно нього було вчинено злочин ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ;

висновком судово-психіатричної експертизи № 280 від 23.05.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. На алкоголізм чи наркоманію не страждає;

висновком судово-психіатричної експертизи № 279 від 23.05.2018 р.. відповідно до якого ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. На алкоголізм чи наркоманію не страждає;

протоколом огляду предметів від 25.05.2018 р. з фототаблицею, постановами про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 15.05.2018 р., від 25.05.2018 р., відповідно до якого оглянуто мобільний телефон Samsung із виявленими 2 вихідними і 6 вхідними дзвінками 10.05.2018 р., та мобільного телефону Samsung, вилученого 15.05.2018 р. у ОСОБА_6 , який визнані речовими доказами і приєднані до кримінального провадження;

висновком експерта № 12-4/1077 від 04.06.2018 р., відповідно до якого ринкова вартість бувшого у користуванні з 2015 р. мобільного телефону Samsung Galaxy А 5 золотистого кольору станом на 10.05.2018 р. становить 2223,33 грн.;

висновком експерта № 291/д від 12.06.2018 р., відповідно до якого при вивченні медичної документації на ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: по одному синцю на повіках лівого ока та в лобній області справа, один крововилив в склеру лівого ока, описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк указаний в ухвалі. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж дві точки прикладення сили;

висновком експерт та № 292/д від 12.06.2018 р., відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 не виключає можливість їх виникнення при обставинах вказаних як ним так і ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у протоколах проведених слідчих дій від 17.05.2018 р. та 15.05.2018 р. відповідно.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 186 ч.2 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.1,2 Конституції України, ст. 17 ч.2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України;

- доведеності прокурором винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України;

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кваліфікує за ст. 186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожному) враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його (кожного) виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як кожним обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_5 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження установлено, що при вчинені інкримінованого йому злочину, ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 24 ч.2 КК України, при вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження установлено, що при вчинені інкримінованого йому злочину, ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 24 ч.2 КК України, при вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожний) раніше не судимі.

Вони не перебувають на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожний) за місцем проживання характеризуються посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 (кожного), судом визнається: визнання винуватості.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) судом визнається: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння п.13 ч.1 ст. 67 КК України.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, обставину, яка пом`якшує покарання, обставину, яка обтяжує покарання, думку потерпілого щодо покарання, досудову доповідь про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, дійшов висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, установленого в санкції частини за вчинений злочин, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, обставину, яка пом`якшує покарання, обставину, яка обтяжує покарання, досудову доповідь про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, думку потерпілого щодо покарання, дійшов висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, установленого в санкції частини за вчинений злочин, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, їм може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо покарання кожного обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене покарання ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 за вчинений злочин, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ними умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для їх можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченими та іншими особами нових злочинів.

Цивільний позов відсутній.

Відповідно до ст.174 ч.4 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Зважаючи на вимоги ст. 174 ч.4 КПК України суд вважає необхідним скасувати ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_11 від 15.05.2018 р. про накладення арешту на майно тимчасово вилучене 15.05.2018 р. в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_6 : мобільний телефон Samsung з чохлом чорного кольору, всередині якого знаходилась сім-карта.

Речові докази: мобільний телефон Samsung Galaxy А 5 золотистого кольору, переданий за розпискою від 15.05.2018 р. потерпілому ОСОБА_4 , слід вважати повернутим власнику; мобільний телефон Samsung з чохлом чорного кольору, всередині якого знаходиться сім-карта, який переданий за квитанцією № 701/5 2018 від 30.05.2018 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, слід повернутим обвинуваченому ОСОБА_6 .

Суд, керуючись вимогами ст.ст. 122,124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 286 грн. стягує із обвинувачених.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 14 травня 2018 р. був затриманий та звільнений з-під варти 16 травня 2018 р.

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 15 травня 2018 р. затриманий та 16 травня 2018 р. звільнений з-під варти.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленному обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленному обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк досудового тримання його під вартою з 14 травня 2018 р. до 16 травня 2018 р. із розрахунку один день досудового тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк досудового тримання його під вартою з 15 травня 2018 р. до 16 травня 2018 р. із розрахунку один день досудового тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Скасувати ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_11 від 15.05.2018 р. про накладення арешту на майно тимчасово вилучене 15.05.2018 р. в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_6 : мобільний телефон Samsung з чохлом чорного кольору, всередині якого знаходилась сім-карта.

Скасувати арешт майна: мобільного телефону Samsung з чохлом чорного кольору, всередині якого знаходилась сім-карта.

Речові докази: мобільний телефон Samsung Galaxy А 5 золотистого кольору, переданий за розпискою від 15.05.2018 р. потерпілому ОСОБА_4 - вважати повернутим власнику; мобільний телефон Samsung з чохлом чорного кольору, всередині якого знаходиться сім-карта, який переданий за квитанцією № 701/5 2018 від 30.05.2018 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області повернутим обвинуваченому ОСОБА_6 .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 143 грн.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 143 грн.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області