УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволені спільного подання начальника Казанківської ВК №93 та голови спостережної комісії при Казанківській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання начальника Казанківської ВК №93 та голови спостережної комісії при Казанківській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду в задоволенні спільного подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 та голови спостережної комісії при Казанківській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений вказує, що сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
19 червня 2020 року до Казанківського районного суду Миколаївської області, надійшло спільне подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 та голова спостережної комісії при Казанківській РДА про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , вказуючи в поданні на те, що засуджений ОСОБА_5 фактично відбув 2/3 призначеного строку покарання, позитивно ставиться до праці, за що має ряд заохочень та довів своє виправлення.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.06.2020р. відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Казанківської виправної колонії № 93 та голови спостережної комісії при Казанківській РДА про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд зазначив, що наведені в поданні обставини в сукупності із встановленими судом даними про особу засудженого, його поведінкою та ставленням до праці за весь час відбуття покарання, дають підстави вважати про його неготовність на даний час до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки. А тому відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження та відомості, які містяться в особовій справі засудженого, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Отже, законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком і таке звільнення може бути застосована за певних умов.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.

З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12.06.2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121, ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та на підставі ст.ст.70, 71 КК України призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 05.11.2015 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 9 років 2 місяців позбавлення волі. На момент розгляду клопотання судом першої інстанції, не відбутий строк покарання засудженого складає 2 роки 11місяців 24 дні.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 02.10.2016 року, у ДУ «»Казанківська ВК №93» кінець строку 19.06.2023р., на час розгляду апеляційної скарги відбув як 2/3 строку покарання.

Відповідно до характеристик які містяться в матеріалах справи, за період відбування покарання з 2015 року по кінець 2018 року, засуджений загалом характеризувався негативно, до роботи ставився посередньо, не приділяв увагу до дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користувався. Безвідповідально відносився до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань. У скоєному злочині розкаювався частково, загальноосвітній рівень не підвищував, на заходи виховного впливу реагував посередньо. Участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймав. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримував з особами різної спрямованості

З витягів з протоколів № 13 від 23.06.2017 року, № 25 від 26.11.2018 року, засідання адміністративної комісії Казанківської ВК №93 з питань застосування до засуджених заохочувальних норм, встановлення адміністративного нагляду вбачається, що комісією прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст.101 КВК України, ст.82 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 свідчать про те, що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення: сумлінне ставлення до праці (від 30.07.2019 року, 30.10.2019 року, 16.01.2020 року, 16.04.2020 року) та чотири стягнення: догана, попередження, 10 діб ДІЗО (від 09.09.2015 року, 17.02.2016 року, 25.02.2016 року), які на даний час погашенні.

Наявність зазначених стягнень ( хоча вони і погашені на даний час), свідчить про неналежну поведінку засудженого та недодержання вимог режиму місць відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_5 за час відбування покарання не став на шлях виправлення, не відбулось суттєвих змін у його особистості, останній не довів, що готовий до самокерованої, правослухняної поведінки.

Доводи апелянта про те, що він довів своє виправлення спростовуються матеріалами особової справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, з якими законодавець пов`язує можливість умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, постановив законну, обґрунтовану та вмотивовану ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 424 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2020року, якою відмовлено у задоволені спільного подання начальника Казанківської ВК №93 та голови спостережної комісії при Казанківській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді