Справа № 487/3842/20
Провадження № 1-кп/487/658/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002197 від 09.06.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новий Буг Миколаївської області, українця, громадянина України, має загальну середню освіту, неодружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 скоїв умисний кримінальний проступок проти власності при наступних обставинах.

Так, 06.06.2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 перебував у приміщенні кафе «Millen», розташованого на зупинці громадського транспорту «Іскра» по вулиці Генерала Карпенка в місті Миколаєві.

Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, ОСОБА_4 побачив на барній стійці мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S6 edge+», що належить потерпілій ОСОБА_5 , та у нього виник кримінально-протиправний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю з боку потерпілої ОСОБА_5 та сторонніх осіб, діючи таємно, умисно, протиправно, з метою викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав належний ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GalaxyS6 edge+», вартістю 1300 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1300 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав, з кваліфікацією погодився та пояснив, що він дійсно 06.06.2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні кафе «Millen», розташованого на зупинці громадського транспорту «Іскра» по вулиці Генерала Карпенка в місті Миколаєві таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S6 edge+», вартістю 1300 гривень. У вчиненому щиро розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а також визнав всі фактичні обставини його вчинення, учасники процесу не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_5 , згідно яких остання просила розглядати кримінальне провадження без її участі, у зв`язку із відсутністю моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи;крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), при обставинах, викладених у вироку, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані щодо особи обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості, неодружений, дітей не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває; за місцем мешкання негативних характеристик не має; перебуває на наркологічному обліку з 2005 року з діагнозом РПП внаслідок вживання опіоідів, синдром залежності; згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.07.2013 року є інвалідом ІІ групи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_4 діяння, яке відноситься до кримінального проступку, сукупність усіх обставин, що характеризують вказаний проступок, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді штрафу яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №828 від 24.06.2020 року у розмірі 1307 (тисяча триста сім) гривень 60 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S6 edge+», переданий на відповідальне зберігання власнику потерпілій ОСОБА_5 , вважати таким, що повернутий за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370-371, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №828 від 24.06.2020 року у розмірі 1307 (тисяча триста сім) гривень 60 копійок.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S6 edge+», переданий на відповідальне зберігання власнику потерпілій ОСОБА_5 , вважати таким, що повернутий за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1