Справа № 297/29/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 26.06.2020 року, яке поступило з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 110 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи активним користувачем мережі Інтернет, а саме соціального ресурсу «Фейсбук», в якому він зареєстрований під ніком « ОСОБА_6 », усвідомлюючи той факт, що вказаний соціальний ресурс «Фейсбук» є загальнодоступним і публічним для його користувачів, а опубліковані матеріали користувачами даного ресурсу формують певні ідеї і погляди направленні на схилення інших користувачів до вчинення активних дій, розуміючи, що у відповідності до ст. 69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії, а також, що у відповідності до ст. 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, який згідно вимог ст. 72 Конституції України призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених цією Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області, а також, що у відповідності до ст. 2 Конституції України - Україна є унітарною державою, територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, згідно ч. 2 ст. 133 Конституції України до складу України входить, серед інших, Закарпатська область, а згідно ст. 1 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору і у відповідності до ч. 1 ст. 2 цього ж Закону Державний кордон України, визначається Конституцією України та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у травні 2020 року розмістив та поширив в публічний доступ свій матеріал із закликами направленими до вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України.

Так, 31.05.2020 року ОСОБА_5 розмістив в мережі Інтернет, а саме у в загальнодоступному соціальному ресурсі «Фейсбук», в угорськомовній тематичній групі «HATARHELYZET- КОРДОНІНФО» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » коментар наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в перекладі з угорської мови на українську означає: «Закарпаття потрібно від`єднати від України».

Таким чином, ОСОБА_5 розмістивши вищезазначену статтю, публічно і відкрито звернувся до невизначеного кола користувачів соціального ресурсу «Фейсбук», поширивши серед читачів та користувачів даного ресурсу погляди та ідеї направлені на відокремлення Закарпаття від території України, що спричинить втрату Україною Закарпатської області, а отже зміну меж її території та державного кордону в незаконний спосіб, а саме в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Згідно з висновком судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи №54/15/6-74 від 30.07.2020 року, у вищевказаній публікації ОСОБА_5 : « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в перекладі з угорської: «Закарпаття потрібно від`єднати від України» встановлено наявність публічного заклику до дії (відокремлення Закарпатської області зі складу України), реалізація (здійснення/втілення в життя) якої спричинить зміну меж території та державного кордону України.

Із урахуванням викладених обставин, ОСОБА_5 , своїми умисними діями при вищевикладених обставинах, розповсюдив матеріали із закликами до вчинення умисних дій з метою змін меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, чим вчинив посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 оголошено обвинувальний акт і поставлено перед судом прохання затвердити угоду про визнання винуватості від 04 січня 2021 року між прокурором та підозрюваним, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри та сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 110 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У зв`язку з цим, відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупинив проведення процесуальних дій і перейшов до розгляду угоди.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав вину в скоєному і також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості у відповідності до ст. 473 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого визнав себе винуватим ОСОБА_5 є нетяжким злочином та угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 та ч. 6 ст. 474 КПК України, а саме, що обвинувачений: 1) має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та закону.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, за проведення експертиз в загальній сумі 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) гривні 45 копійок слід стягнути з обвинуваченого в користь держави в особі Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України (а.с. 31).
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого обирався.
Керуючись ч. 4 ст. 374, ст.ст. 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 04 січня 2021 року в м. Ужгород у кримінальному провадженні №0000030 від 26.06.2020 року, між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 110 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 110 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави в особі Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України процесуальні витрати за проведення експертиз в загальній сумі 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) гривні 45 копійок (а.с. 31).
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення через Берегівський районний суд Закарпатської області, з підстав визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1