Справа № 636/2615/20
Провадження № 1-в/636/131/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 3 роки.

В обґрунтування клопотання зазначив, що вироком Красноградського районного суду Харківської області від 31.03.2014 його засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. Апеляційним судом Харківської області 17.09.2014 вирок Красноградського районного суду було змінено та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. 18.11.2018 він звільнений з ДУ «Крюківська виправна колонія № 29». До аварії він працював приватним підприємцем з продажу та монтажу металопластикових вікон та дверей і бажає займатися цією справою далі? але за відсутністю транспорту це практично не можливо. Після звільнення після відбуття покарання та прибуття у м. Чугуїв, він здав посвідчення водія до Чугуївського сервісного центру і сумлінно виконує вимоги умовно-дострокового звільнення та умови додаткового покарання. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, особа може бути звільнена (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання і таким покарання, від якого можна звільнити достроково, тобто до закінчення строку, є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, тому він просить звільнити його від додаткового покарання.

Посилався на те, що до аварії працював приватним підприємцем з продажу та монтажу метало пластикових вікон та дверей, бажає займатись цією справою і далі, однак відсутність транспорту це практично унеможливлює, тому просить скасувати додаткове покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор проти даного клопотання заперечував, зазначивши, що підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, передбачені законом, відсутні.

Представник органу пробації ОСОБА_6 заперечувала проти звільнення ОСОБА_5 від додаткового покарання, оскільки ним допускалися порушення умовно-дострокового покарання, останній не повідомив орган пробації про своє працевлаштування.

Заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали та матеріали особової справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України, під час виконання вироків, суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 31.03.2014, ОСОБА_5 визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки. 17.09.2014 Апеляційний суд Харківської області скасував вирок Красноградського суду Харківської області відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання та призначив ОСОБА_7 . За ч. 3 ст. 286 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. 10.12.2018 Полтавський районний суд Полтавської області засудженого ОСОБА_5 звільнив умовно-достроково на 3 роки 11 місяців 08 днів від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 17.09.2014 із залишенням додаткової міри покарання.

Згідно наданої довідки про звільнення від 18.11.2018 ДУ «Крюківська виправна колонія (№ 29)», ОСОБА_5 відбував покарання з 18.11.2014 по 18.12.2018, звідки звільнений умовно-достроково на 03 роки 11 місяців 08 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Однак, згідно матеріалів наданих самим заявником відсутня інформація про його поведінку та ставлення до відбуття покарання, в даному випадку відсутня інформація про вищевказане, яку повинен надати орган пробації.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 55 КК України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 своєї постанови № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання. Згідно з п. 7 вищезазначеної постанови особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання, при умові, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, наголошено на те, що звільнення від відбування додаткового покарання можливе тільки одночасно із звільненням від відбування основного покарання.

З положень п. п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 слідує, що саме при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування основного покарання, він може бути повністю або частково звільнений і від відбування назначеного додаткового покарання.

Таким чином, питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання підлягало розгляду одночасно з розглядом питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, і воно було вирішене ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.02.2018, згідно якої йому було залишене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Оскільки основне покарання за вироком суду ОСОБА_5 не відбув повністю, його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання окремо від основного покарання не може бути задоволене, також суд враховує інформацію органу пробації про те, що останній порушив умови відбуття покарання.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 ..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537-539 КПК України, ст.81 КК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 роки, призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 17.09.2014, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) діб.

Суддя -