Справа №621/10/18
Провадження №1-в/621/199/20
УХВАЛА
іменем України

26 жовтня 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2018 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII -
в с т а н о в и в:
01.10.2020 засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою щодо вирішення питання про приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2018 у відповідність до вимог КК України в редакції, чинній з 01.07.2020.
В обгрунтування клопотання зазначено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2018 його засуджено до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки.
Просив привести вирок у відповідність до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 .11. 2018 року № 2617-VIII.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила клопотання задовольнити.
Представник Зміївського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає судовому розгляду по суті.
Засуджений у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2018 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, встановлених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в Зміївському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.

У ст. 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості.

З 01 липня 2020 року в Україні набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 617-VIII (далі - Закон України № 617-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України в редакції Закону України № 617-VIII з наступними змінами кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції цього закону передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України віднесено Законом України № 617-VIII до кримінальних проступків і покарання у виді позбавлення волі санкцією цієї статті у новій редакції не передбачено.

Нова редакція цієї норми закону про кримінальну відповідальність є більш м`якою, ніж попередня, оскільки із санкції статті виключений більш суворий вид покарання, при альтернативній санкції, тому дія нового закону поширюється на засудженого ОСОБА_4 тобто має місце зворотна дія закону в часі.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 справа № 403/290/18.

Частиною 6 статті 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У системному взаємозв`язку при логічному, телеологічному тлумаченні вказаних норм їх застосування можливе при наявностісукупності таких юридичних фактів: а) лише передбачено більш м`який вид покарання, що в данному випадку, з набранням чинності Закону, у санкції ч. 1 ст. 309 КК україни замінено на обмеження волі. Тобто, позбавлення волі виключено із санкції статті як вид покарання та нова санкція передбачає більш м`який вид покарання за шкалою видів покарання, встановлених ст. 51 КК України.

Приписи ч. 3 ст. 74 КК України прямо вказують на те, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що засудженому ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, що не відповідає чинній редакції частини 1 статті 309 Кримінального кодексу України, оскільки з 01.07.2020 найсуворішим покаранням за цією частиною статті є обмеження волі на строк до п`яти років, клопотання про приведення вироку суду від 22.01.2018 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а саме шляхом зміни раніше призначеного покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, а саме, відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України, належить визначити покарння у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років.

Керуючись частинами 1-3 статті 74 Кримінального кодексу України, пунктом 13 частини 1 статті 537, статтею 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 - задовільнити.

Привести вирок Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2018 стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ.

Змінити ОСОБА_4 вид покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2018, та вважати його засудженим за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: