Справа № 606/942/17
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
30 липня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

законних представників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

під час розгляду у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терново Тячівського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2017 року, біля 23 години ОСОБА_9 спільно з іншою особою знаходились на вулиці с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області. У вказаний період часу у ОСОБА_9 та іншої особи, які проходили повз господарство ОСОБА_11 , яке розташоване у вищевказаному селі за адресою АДРЕСА_1 виник злочинний умисел спрямований та таємне викрадення чужого майна. З цією метою ОСОБА_9 спільно з іншою особою проникли через нішу із лицевої частини ангару на господарстві належного ОСОБА_11 . Перебуваючи в середині приміщення ангару ОСОБА_9 спільно з іншою особою побачили акумуляторну батарею марки «ВОХ» та вирішили її таємно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на скоєння вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_9 спільно з іншою особою діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливі цілі з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, викрали акумуляторну батарею марки «ВОХ» чорного кольору вартістю 1950 грн.
Викравши вищезазначену акумуляторну батарею ОСОБА_9 спільно з іншою особою залишили місце скоєння злочину та розпорядились нею на власний розсуд, а саме продали, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1950 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та дав показання, що 05 травня 2017 року він зустрівся з ОСОБА_10 біля річки в с. Деренівка, неподалік будинку Біликів. Сиділи спілкувались, та під час розмови ОСОБА_10 сказав, що йому потрібні гроші на спортивні бинти, які мають прийти на «Нову пошту» та він їх має забрати, але не має грошей. На що ОСОБА_9 сказав, що зможе позичити 100 гривень, однак ОСОБА_10 сказав, що вказаних коштів буде замало. Після цього сиділи та думали де взяти гроші, під час чого в ОСОБА_10 виникла ідея прийти до ОСОБА_11 , навпроти будинку якого знаходяться ангари, в яких можна щось викрасти. Що саме в ангарах знаходилось вони не знали, але припускали, що там можуть бути акумулятори. Так, як акумулятори могли бути великими та важкими вирішили йти туди удвох. Викрадений акумулятор планували здати на металобрухт. Після розійшлись по домівках та в годині десь біля 10 11 вечора знову зустрілись та пішли в сторону ангарів. Обійшовши ангари з протилежної сторони від заїзду через садок потерпілого. Ангари були зачинені, а тому проникли в середину через нижню щілину між дверима та воротами ангару. Далі в одному із автомобілів від`єднали клеми акумулятора, витягнули сам акумулятор та таким же способом як проникли покинули приміщення просунувши акумулятор крізь зазначену щілину. Обійшовши ангар полем понесли акумулятор до знаку населеного пункту «Деренівка», неподалік автостанції, та в посадці залишили акумулятор прикинувши його листям після чого розійшлись додому. На наступний день повернулись до вказано місця, загрузили акумулятор в сумку та направились до автобусної станції де сіли в автобус та направились в м. Теребовля. В Теребовлі вийшли з автобуса в районі шиномонтажу. Від шиномонтажу через залізну дорогу направились до пункту прийому металобрухту. Куди саме можна здати акумулятор сказав ОСОБА_10 . Там побачили жінку, запитали її чи вони приймають акумулятор, на що остання відповіла що необхідно подзвонити чоловікові. Передзвонивши чоловікові жінка сказала, що заплатить максимально 550 гривень, на що останні погодились та взявши гроші направились до китайської стіни, де купили води. Біля стадіону «Колос» їх зустрів працівників поліції, який представився та запросив в відділ поліції з приводу здачі ними акумулятора. Працівники поліції запитали де вони узяли акумулятор. Вони сказали, що акумулятор знайшли у кюветі біля залізниці м. Теребовлі. Але потім сказали, що знайшли акумулятор біля зупинки у с. Деренівка. Працівники поліції їх завезли у село до старости. Гроші, які вони виручили від продажу акумулятора, віддали працівникам поліції. До крадіжки з ОСОБА_12 перебував в дружніх стосунках. Також, пояснив, що після того як потерпілий ОСОБА_13 написав заяву він та ОСОБА_14 разом з батьками приходили до потерпілого та вибачалися.
В свою чергу обвинувачений ОСОБА_9 з приводу показів ОСОБА_10 щодо невизнання своєї вину у вчиненні злочину, пояснив, що вважає вказані покази неправдивими. На його думку ОСОБА_10 боїться своїх батьків, особливо батька, а тому дає неправдиві показання. Також, покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вважає неправдивими, оскільки ОСОБА_10 в ніч крадіжки був з ним.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав показання, що в с. Деренівка в його власності перебувають ангари, які знаходяться на городі навпроти його домогосподарства. У вказаних ангарах зберігається сільськогосподарська техніка та сільгосппродукція. Територія, на якій знаходять ангари площею 20 сотих, не огороджена, проте всі три ангари замикаються на замки. Прийшовши із сином, точну дату не пам`ятає до даного господарства, викотили автомобіль із першого ангару та побачили, що у ньому не має акумулятора. Звернув увагу, що на дверях двох ангарів були відсутні навісні замки-колодки, згодом неподалік ангарів знайшов деталі від них, а на дверях третього ангару замок-колодка був зламаний, але двері не відчинені. Запитав сина де знаходиться акумулятор. Той відповів, що можливо забрали до трактора, оскільки на кожну одиницю техніки акумуляторів не було. Перевірили, що на тракторі також немає акумулятора, хоча день чи два перед тим акумулятор був на місці. Через деякий час, можливо через день або два дізнався, що в селі була вчинена крадіжка акумулятора. Після цього, звернулися в поліцію де їм показали фотографію акумулятора, на якій він впізнав свій акумулятор. Також, пояснив, що знаходячись в першому ангарі, з якого було викрадено акумулятор побачив, що в ангарі є чужі сліди, оскільки на землі пилюка та її ніхто не змітає. Особливо помітні сліди були зі сторони кабіни куди встановлюється акумулятор. Сліди були не схожі на те взуття, яким користувалися він з сином та за розміром були менші. Також, оглядали садок біля ангару та помітили сліди взуття ймовірно двох осіб, які вели від ангару через сад до дороги. Також, згодом він виявив відсутність, ще одного акумулятора, повідомив про це поліцію, однак жодної реакції не було і він вирішив не писати заяву про цей злочин. Також повідомив, що після того як звернувся в поліцію до нього приходили ОСОБА_14 з матір`ю та ОСОБА_17 з матір`ю спілкувалися з його дружиною, просили вибачення. Особисто до нього приходив батько ОСОБА_10 та відшкодував шкоду, яку саме суму потерпілий не пригадав, однак батько ОСОБА_10 при цьому зазначив, що його син йому сказав, що цього злочину не вчиняв.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дав показання, що після 21 години 06 травня 2017 року до нього прийшов ОСОБА_19 , з яким він перерубував в дружніх відносинах та сказав, що йому треба розміняти гроші. Після цього вони сіли в автомобіль та заїхали за ОСОБА_20 , з яким він був лише знайомий, та поїхати на заправку в с. Мшанець. ОСОБА_14 пішов на заправку та потім повернувся з коштами, які поставив на панельку в автомобілі. Далі вказані кошти ОСОБА_14 та ОСОБА_17 поділили між собою після чого заправили його автомобіль на 100 гривень та повернулись в с. Деренівка де ОСОБА_9 він висадив на вулиці, а з ОСОБА_12 поїхали до дому свідка, де якийсь час спілкувались після чого розійшлись. Коли ділили гроші, то він помітив у хлопців купюри різного номіналу від 50 гривень до 1 гривні.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 дав показання, що він був присутнім як пойнятий при проведені слідчої дії впізнання, під час якої жінка потерпіла впізнала у ОСОБА_9 особу, яка викрала акумулятор.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_21 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 дала показання, що близько 2 років, десь літом весною, це була субота, на територію подвір`я її господарства, що в м. Теребовлі в обідню пору доби прийшло двоє хлопців та запитали, чи не потрібен їй акумулятор. Також, хлопці запитували, хто ще може купити даний акумулятор. Знаючи, що її чоловік ОСОБА_24 якраз збирався купувати акумулятор для власних потреб, зв`язалась з ним телефоном, на що останній сказав купити, якщо він не крадений, однак за яку суму не пригадує. Також, запитала чи він був крадений, на що останні відповіли, що він не крадений, а взятий з дому та їм потрібні гроші. Підозр вказані хлопці не викликали, а тому вона заплатила гроші. Оскільки акумулятор був важкий, хлопці залишили його на подвір`ї, у великій сумці, у якій його і принесли. Через деякий час приїхав чоловік та переніс акумулятор в гараж. Однак, у вечірню пору доти того ж дня до неї у господарство приїхали працівники поліції, та сказали, що придбаний нею акумулятор був крадений, і вказаний акумулятор у неї був вилучений. Зазначили, що гроші за вилучений у неї акумулятор їй ніхто не повернув. Також, пізніше була запрошена до проведення слідчої дії, а саме впізнання, на якій вона впізнала ОСОБА_25 та ОСОБА_9 як осіб, що продали їй акумулятор.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 дав показання, що в 2017 році десь весною, йому подзвонила дружина ОСОБА_23 та сказала, що прийшли хлопці та пропонують купити акумулятор. ОСОБА_24 сказав запитати, чи не крадений, якщо не крадений то купити. Приблизно було заплачено до 500 гривень. Пізніше приїхав додому, побачив вказаний акумулятор, чи в робочому стані він був не пригадує. В той же день до нього зателефонували працівники правоохоронних органів та повідомили, що акумулятор, який продали хлопці є краденим. Після цього він вказаний акумулятор відвіз в поліцію. Також, пояснив, що хтось з батьків йому відшкодував кошти в сумі 500 гривень, хто саме не пригадує, однак це були не працівники поліції.
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєні злочину доводиться іншими доказами, а саме :
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення складеним 09 травня 2017 року о 23 год. 00 хв. старшим оперуповноваженим СКП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_26 , прийняв усну заяву від ОСОБА_11 про крадіжку акумуляторної батареї, а саме, що невідомі особи в період з 05.05.2017 по 09.05.2017 вчинили крадіжку акумулятора з автомобіля «ГАЗ 3307», що знаходиться в ангарі в с. Деренівка.;
(т.2 а.с. 1-2)

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінального провадження № 0000180) про внесення 10 травня 2017 року, о 00 год. 04 хв. до Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000180 відомостей про те, що у період з 05.05.2017 року по 09.05.2017 року невстановлена особа шляхом проникнення до ангару, який знаходиться за адресою с. Деренівка Теребовлянського району з автомобіля марки «ГАЗ 3307» таємно скоїла крадіжку акумуляторної батареї марки «ВОХ», чим завдала шкоди потерпілому на загальну суму 2600 грн.;

(т.1 а.с. 1)

протоколом огляду місця події від 09 травня 2017 року проведеним у період з 23 год. 00 хв. до 23 год. 34 хв., складеним старшим слідчим СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_27 , за результатами огляду ангару, який розташований в АДРЕСА_1 встановлено, що від дверей ангару у низ на відстані 0.8 м знаходиться отвір, який прикритий листом резини, отвір має висоту 0.44 м та ширину 1.5 м. У вказаному ангарі знаходиться автомобіль марки «ГАЗ 3307». Оглядом даного автомобіля з`ясовано, що від водійської сторони дверей відкинуто сидіння та під сидінням наявне місце на акумуляторну батарею, яка на час огляду була відсутня.;

(т. 2 а.с. 3-7)

заявою ОСОБА_9 від 10.05.2017 року, у якій він визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення крадіжки акумуляторної батареї, 05.05.2017 року з господарства ОСОБА_11 , з автомобіля «ГАЗ 3307», що знаходився в ангарі в с. Деренівка.;
(т. 2 а.с. 8)

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 червня 2017 року проведеним у період з 15 год. 43 хв. до 16 год. 10 хв., складеним старшим слідчим СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_27 , за результатами якого свідок ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_9 як одного із двох осіб, які 06.05.2017 принесли та продали їй акумулятор.;
(т. 2 а.с. 12-16)

висновком судової автотоварознавчої експертизи № 4-116/17 від 19.05.2017 року, з якого вбачається, що ринкова (залишкова) вартість наданої на експертизу акумуляторної батареї 800 A(EN) 140 Ah 12B 6CT-140 ENERGY BOX, M3140A436A0597 5/097 чорного кольору з врахуванням зносу станом на 05 травня 2017 року може становити 1950 грн. 00 коп.;

(т. 2 а.с.24-31)

протоколом проведення слідчого експерименту від 15 червня 2017 року проведеним у період з 15 год. 15 хв. до 15 год. 30 хв., складеним старшим слідчим СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_27 , за участі ОСОБА_9 за результатами, якого ОСОБА_9 розповів та наглядно показав, яким чином він викрадав належну потерпілому ОСОБА_11 акумуляторну батарею із приміщення ангару в с. Деренівка, із додатком компакт-диском, що містить відображення вказаної слідчої дії.;
(т. 2 а.с.32-34)

постановою про доручення до кримінального провадження № 0000180 речового доказу від 10 травня 2017 року, складеним старшим слідчим СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_27 , згідно якої було визнано речовим доказом акумуляторну батарею марки «ВОХ».;

(т. 2 а.с.35)

Одночасно, суд визнає неналежним доказом винуватості ОСОБА_9 протокол добровільної видачі від 10 травня 2017 року, складений у період з 10 год. 05 хв. до 10 год. 35 хв. оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_28 , за результатами якого ОСОБА_9 добровільно видав грошові кошти в розмірі 250 грн., купюрою номіналом 200 грн. та купюрою номіналом 50 грн., які він отримав за продаж викраденої у потерпілого ОСОБА_11 акумуляторної батареї(т. 2 а.с.11).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
З аналізу протоколу добровільної видачі від 10 травня 2017 року як доказу у кримінальному провадженні № 0000180 не можливо зробити висновок про те, що даний документ прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Зокрема, не зрозуміло чи вказаний документ винесений уповноваженою на те у кримінальному провадженні № 0000180 посадовою особою. Не зрозуміло, які саме обставини підтверджує, чи спростовує вказаний документ як доказ, так як видані ОСОБА_9 грошові купюри під час досудового розслідування не оглядалися та не визнавалися речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Також, інші здобуті у кримінальному провадженні докази безпосередньо вказують на неналежність протоколу добровільної видачі від 10 травня 2017 року як доказу.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 дав показання, що за реалізацію акумулятора він отримав грошові кошти у розмірі 550 грн. купюрами 500 грн. та 50 грн. Частину грошей витратив на придбання води. Купюру номіналом 500 грн. розміняв на автозаправці в с. Мшанець Теребовлянського району, з яких 100 грн. витратив на заправку автомобіля ОСОБА_18 . Вказану обставину в судовому засіданні також підтвердив свідок ОСОБА_18 , який вказав, що дійсно його автомобіль був заправлений на суму 100 грн. з грошей, які були розміняні на заправці. За таких обставин поза розумним сумнівом можна зробити висновок, що грошові кошти видані ОСОБА_9 , що відображено у протоколу добровільної видачі від 10 травня 2017 року не є грошовими коштами отриманими ОСОБА_9 від реалізації викраденого акумулятора, а тому вказаний документ є належними доказом у вказаному кримінальному провадженні.

За вказаних вище обставин, суд визнає неналежним доказом винуватості ОСОБА_9 документ розписку ОСОБА_29 про повернення йому працівниками поліції грошових коштів у розмірі 500 грн., які його дружина віддала за придбання акумулятора(т. 2 а.с.36).
Вказана розписка не містить дати складання, її зміст суперечить обставинам встановленим у судовому засіданні та спростовується показаннями самого ОСОБА_29 як свідка допитаного у судовому засіданні, який зазначив, що від працівників поліції він грошей не отримував, натомість гроші йому були повернуті кимось із батьків обвинувачених.
Таким чином, розписка ОСОБА_29 про повернення йому працівниками поліції грошових коштів у розмірі 500 грн. є неналежним доказом винуватості ОСОБА_9 .
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і що його дії кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.
При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_9 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, його позитивну характеристику, те що він раніше не судимий, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні злочину, суд вважає що обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.104, 75 КК України звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням, так як його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, поклавши на нього обов`язки, згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В свою чергу, відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000180 від 10 травня 2017 року ОСОБА_10 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення за наступних обставин.

Так,05 травня 2017 року біля 23 години ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_9 знаходились на вулиці с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області. У вказаний період часу у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які проходили повз господарство ОСОБА_11 , яке розташоване у вищевказаному селі, за адресою АДРЕСА_1 виник злочинний умисел спрямований та таємне викрадення чужого майна. З цією метою ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_9 проникли через нішу із лицевої частини ангару на господарстві належного ОСОБА_11 . Перебуваючи в середині приміщення ангару ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_9 побачили акумуляторну батарею марки «ВОХ» та вирішили її таємно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_9 діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливі цілі з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, викрали акумуляторну батарею марки «ВОХ» чорного кольору вартістю 1950 грн.
Викравши вищезазначену акумуляторну батарею ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишили місце скоєння злочину та розпорядились нею на власний розсуд, а саме продали, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1950 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 своєї вини у вчиненому не визнав та дав показання, що 05 травня 2017 року цілий день у п`ятницю був дома. До батька об 19 родині прийшли його товариші ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Він разом з ними сів вечеряти за одним столом. Потім, приблизно з 21 годині до 24 години він разом з батьком ОСОБА_32 , стрийком ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 грали через мережу Інтернет комп`ютерну гру «Танки». Потім приблизно о пів на першу-першій годині ночі він ліг спати. На наступний день косив газон. До нього прийшов його товариш ОСОБА_9 та сказав, що має акумулятор, який треба допомогти відвезти, оскільки він важкий. Він погодився допомогти товаришу. Пішли до станції, де був схований акумулятор біля таблиці населеного пункту «с. Деренівка». Узяли акумулятор у сумку, сіли в автобус та поїхали в ОСОБА_36 , де вийшли біля шиноремонтної майстерні. Продали акумулятор та пішли у магазин купити мінеральної води. Вийшовши з магазину до них підійшов працівник поліції та попросив слідувати у відділ поліції для вияснення питань щодо продажу акумулятора. У поліції він нічого не говорив. На усі питання відповідав ОСОБА_37 . Спочатку сказав, що акумулятор його з дому, потім поміняв покази та сказав, що він знайшов його біля залізничного вокзалу у м. Теребовлі. Разом з працівниками поліції вони поїхали на залізничний вокзал, аби ОСОБА_17 показав де знайшов акумулятор. Потім поліція їх завезла у с. Деренівку до старости села, де розпитали про них, виписали їх анкетні дані та відпустили до дому, та сказали що згодом до них приїдуть. Так і сталося. 09 травня 2017 року працівники поліції увірвалися у будинок родини ОСОБА_38 , та почали лякати і вимагали зізнань у крадіжці акумулятора. Примушували писати чистосердечне признання, коли дізналися, що він навчається у коледжі лякали, що вчинять так, аби його вигнали з коледжу, лякали, що «повісять» на нього усі нерозкриті крадіжки у м. Теребовлі. Він дуже злякався, і з приводу цього вимушений був писати чистосердечне зізнання у скоєнні крадіжки акумулятора, якої не вчиняв. Повернення батьками коштів ОСОБА_29 та потерпілому ОСОБА_11 та вибачення перед ним, пояснив тим, що бажав аби потерпілий забрав заяву про вчинення злочину, бо побоювався, що обіцянки працівників поліції дій негативного характеру, у випадку невизнання ним вини. ОСОБА_9 казав йому, що на нього теж тисли працівники поліції щодо визнання ним вини.

Вважає, що ОСОБА_17 оговорює його щодо вчинення крадіжки через заздрість до нього та його способу життя та приязного відношення батьків.

Суд оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_10 послідовною. Дана позиція узгоджується та не суперечить матеріалам кримінального провадження та здобутими під час судового розгляду справи доказами показанням свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_40 батько обвинуваченого ОСОБА_10 дав показання, що в п`ятницю 05 травня 2017 року він з дружиною їздили в м. Теребовлю та повернулись в 13.00 год. Син в той час був дома де провів цілий день. По місцю приживання також проживають дружина та брат свідка. У вечері прийшли знайомі - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вечеряли, відпочивали, випили по 50 грам та грали «Танки» десь до 1 години ночі. Вказані друзі не мають комп`ютерів та Інтернету та приходять час від часу грати «Танки». Син також грав танки та в 12 ночі пішов спати. Про крадіжку акумулятора дізнався від працівників поліції. Син з цього приводу сказав, що прийшов до нього ОСОБА_17 та попросив помогти відвезти акумулятор в м. Теребовлю, щоб продати. В полі на перехресті зустрівся з ОСОБА_20 погрузили акумулятор в сумку та відвезли в м. Теребовлю. Акумулятора не крав, ОСОБА_17 казав, що акумулятор його особистий.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дав показання, що 05 травня 2017 року цілий день перебував дома займався домашніми справами. В кінці дня під вечір після 6-7 вечора пішов в гості до ОСОБА_41 . В будинку була вся сім`я. З ОСОБА_32 товаришує, з сім`ю знайомий давно, коли вільний час заходить в гості. Коли прийшов донька господарів бігала по подвір`ю, гралася. Вийшов ОСОБА_42 та привітався. В перші 5 -10 хвилин знаходження на подвір`ї та бачив ОСОБА_10 , який також був на території подвір`я та ходив по своїх справах. Перший період коли було світло (десь дві години) всі сиділи на подвір`ї, а саме ОСОБА_43 його син ОСОБА_44 , брат ОСОБА_45 та ОСОБА_30 , який сидів на лавочці чи стояв не пригадує. Привітавшись з ОСОБА_46 присіли на лавочці на подвір`ї в затінку та відпочивали грали на гітарі, спілкувалися, випивали. В будинок зайшли біля 21 години коли вже стемніло. В будинку є два комп`ютери, в різних кімнатах, які включили та грали в гру «Танки». ОСОБА_19 був у своїй кімнаті. В кімнату до нього не заходив. Грали з години 21 до 24. Погравши ще декілька хвилин поспілкувались та розійшлись додому. Весь час ОСОБА_10 з будинку не відлучався.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 дав показання, що у п`ятницю, кінець тижня 05 травня 2017 року зайшов з роботи в гості до ОСОБА_39 куди часто заходить пограти на гітарі та в комп`ютерні ігри. Зі сім`ю ОСОБА_38 знайомий давно, дружні стосунки підтримує з батьком обвинуваченого ОСОБА_47 . Перед тим домовились з ОСОБА_32 про те що зайдуть та зроблять пікнік вдома в будинку та культурно відпочинуть. Прийшов туди десь біля 18.00-18.30 години. Коли зайшов в будинок ОСОБА_48 дивився телевізор, його син ОСОБА_19 був в іншій кімнаті та грав на комп`ютері. Сиділи в одній із кімнат, пили каву потім займалися музикою, потім грали в комп`ютерні ігри «Танки» на одному комп`ютері. Всі сиділи в одній кімнаті. ОСОБА_19 знаходився в своїй кімнаті та грав там комп`ютерну гру. ОСОБА_19 за час його присутності з дому не відлучався. Потім разом з ОСОБА_15 пішли додому.
Оцінюючи доводи обвинувачення щодо наявності в діях ОСОБА_10 ознак злочину суд виходить із вимог ст. 94 КПК України, відповідно до якої суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи з положень ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається виключно на сторону обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться в її користь.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Так, на думку сторони обвинувачення винуватість ОСОБА_49 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_23 та ОСОБА_29 . Крім показань вказаних осіб стороною обвинувачення надано ряд доказів, які досліджені в судовому засіданні. Зокрема :

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення складеним 09 травня 2017 року о 23 год. 00 хв. (т.2 а.с. 1-2); витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінального провадження № 0000180) про внесення 10 травня 2017 року, (т.1 а.с. 1); протоколом огляду місця події від 09 травня 2017 року проведеним у період з 23 год. 00 хв. до 23 год. 34 хв.(т. 2 а.с. 3-7); заявою ОСОБА_10 без зазначення дати написання, у якій він визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення крадіжки акумуляторної батареї, 05.05.2017 року з господарства ОСОБА_11 , з автомобіля «ГАЗ 3307», що знаходився в ангарі в с. Деренівка.(т. 2 а.с. 9); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 червня 2017 року проведеним у період з 16 год. 40 хв. до 16 год. 57 хв., за результатами якого свідок ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_10 як одного із двох осіб, які 06.05.2017 року принесли та продали їй акумулятор(т. 2 а.с. 12-16); висновком судової автотоварознавчої експертизи № 4-116/17 від 19.05.2017 року(т. 2 а.с.24-31); постановою про доручення до кримінального провадження № 0000180 речового доказу від 10 травня 2017 року(т. 2 а.с.35); протоколом добровільної видачі від 10 травня 2017 року, складений у період з 10 год. 05 хв. до 10 год. 35 хв. (т. 2 а.с.11); розпискою ОСОБА_29 про повернення йому працівниками поліції грошових коштів у розмірі 500 грн., які його дружина віддала за придбання акумулятора(т. 2 а.с.36).
Однак, стороною обвинувачення не надано належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 та наявність у його діях складу кримінального правопорушення. Сукупність доказів зібраних стороною обвинувачення не є достатньою та взаємозв`язаною для прийняття судом рішення про винуватість ОСОБА_10 , та не є достатньою та взаємозв`язаною для спростування показань обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які свідчать про його невинуватість.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. На підставі вимоги безпосередності судового розгляду всі належні й допустимі згідно із законом докази підлягають установленню й дослідженню під час судового засідання.

Дослідивши докази, якими обвинувачення обґрунтовує доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 суд приходить до висновку про не винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, жоден представлений стороною обвинувачення доказ винуватості ОСОБА_10 , окрім показань обвинуваченого ОСОБА_9 , не є первинним доказом, що встановлений з першоджерела та прямим доказом,що безпосередньо вказує на обставини, що підлягають доказуванню, або ж на їх відсутність.
Натомість, показання обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які свідчать про його невинуватість є первинними та прямими доказами.

У свою чергу, докази винуватості ОСОБА_10 - протокол добровільної видачі від 10 травня 2017 року, складений у період з 10 год. 05 хв. до 10 год. 30 хв. оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції ОСОБА_26 , за результатами якого ОСОБА_10 добровільно видав грошові кошти в розмірі 250 грн., купюрою номіналом 200 грн., купюрами номіналом 20 грн. та купюрою номіналом 10 грн., які він отримав за продаж викраденої у потерпілого ОСОБА_11 акумуляторної батареї(т. 2 а.с.10) та розписку ОСОБА_29 про повернення йому працівниками поліції грошових коштів у розмірі 500 грн., які його дружина віддала за придбання акумулятора(т. 2 а.с.36) суд визнає неналежними доказом винуватості ОСОБА_49 , з мотивів вказаних вище у мотивувальній частині щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновок прокурора про винуватість ОСОБА_10 є необґрунтованим, з підстав не встановлення достатніх доказів не доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 та вичерпанням всіх можливостей їх отримання.
Так, прокурором у судовому засіданні не було перевірено версію сторони захисту про можливість використання обвинуваченим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_32 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 мережі Інтернет за вищевказаною адресою, з метою цілей вказаних їх показаннях.
Отже, перевіряючи доводи прокурора про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 суд вважає, що за змістом кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Втім, у судовому засіданні прокурором не наведено мотивів з приводу того, яким чином докази обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовують доводи сторони захисту стосовно не вчинення ним інкримінованого злочину. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази винуватості не спростовують показань обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 05 травня 2017 року з 21 годино до 24 години перебував, без відлучення, у будинку за місцем проживання родини Біликів у с. Деренівка Теребовлянського району.
Про правильність відповідного висновку суду свідчить правова позиція викладена у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 754/17019/17 від 21 січня 2020 року.
Також, окремої уваги заслуговує необґрунтована позиція прокурора щодо нехтуванням у судовому засіданні заяви-повідомлення обвинуваченого ОСОБА_10 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення працівниками поліції, які здійснювали на нього психологічний писк схиляючи та примушуючи його до визнання винуватості у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні дав показання, що 09 травня 2017 року працівники поліції увірвалися у будинок родини Біликів, та почали лякати і вимагали зізнань у крадіжці акумулятора. Примушували писати чистосердечне признання, коли дізналися, що він навчається у коледжі лякали, що вчинять так, аби його вигнали з коледжу, лякали, що «повісять» на нього усі нерозкриті крадіжки у м. Теребовлі. Він дуже злякався, і з приводу цього вимушений був писати чистосердечне зізнання у скоєнні крадіжки акумулятора, якої не вчиняв.
Відповідно до ч. 1 ст. 214. КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Однак, прокурором у судовому засіданні після самостійного виявлення ним з показань обвинуваченого ОСОБА_10 обставин, що можуть свідчити про вчинення щодо нього працівниками поліції кримінального правопорушення не вжив відповідних заходів для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вказаних обставин та не вжив відповідних заходів для виявлення відповідних осіб, які б могли бути причетні до цього.
Вказана позиція прокурора у судовому засіданні свідчить про його однобічність та упередженість, неузгодженість його позиції та з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ у справі «Нечипурук і Йонкало проти України».

Підсумовуючи вище викладене суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення у судовому засіданні суду не представлено достатньо належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку доказів для прийняття відповідного процесуального рішення про винуватість ОСОБА_10 , а тому суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_10 на підставі ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У відповідності до положень ст. 124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Згідно п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 374 КПК України виправдувальний вирок постановляється в разі встановлення судом недоведеності обвинувачення.

Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експертів для проведення експертиз, судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, а витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч. 2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

Таким чином, керуючись п. 1, 82 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипурук і Йонкало проти України», ст.ст. 62, 124 Конституції України, постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 754/17019/17 від 21 січня 2020 року (ВС/ККС № 754/17019/17-к від 21.01.2020), ст. 17, 85, 86, 87, 94, 100, 214, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст.ст. 104, 75 КК України звільнити його від відбування покарання, з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави:
494,80 гривень за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 4-116/17 від 19.05.2017 року.
Речові докази у справі:
- акумуляторну батарею 800 A(EN) 140 Ah 12B 6CT-140 ENERGY BOX, M3140A436A0597 5/097 чорного кольору, яку передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 залишити останньому.
ОСОБА_10 визнати невинуватим та виправдати, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1