Справа № 134/1456/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
представника ДУ «Крижопільський ВЦ (№113) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль, Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та до засудження жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого:
- 29.03.2010 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 05.10.2010 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 3 місяці;
про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2020 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення.
По даній справі ОСОБА_4 засуджений 28.08.2015 Томашпільським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3, . 2 ст. 15, ст. 185 ч.2, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Згідно ухвали від 01.12.2015 вирок суду змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області за ст. 185 ч.3, . 2 ст. 15, ст. 185 ч.2, ст.. 70, ст. 75, ст. 76 КК України та засуджено до 3 років 4 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 08.05.2018 іспитовий строк скасовано на направлено засудженого для відбування покарання.
Своє клопотання мотивує тим, що відбув необхідний термін покарання для умовно дострокового звільнення, під час якого довів своє виправлення, 7 разів заохочувався. Просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити та звільнити його умовно достроково, вважає, що належним чином дотримується режиму, виконує всі розпорядження адміністрації та дорученні йому роботи. Проте укладати трудовий договір із птахофабрикою «Наша ряба» він не бажає із за низької заробітної плати, вважає що заслуговує на більш достойну оплату праці, яку він отримував при відбуванні покарання в ДУ «Стрижавська ВК (81). Вважає, що його виправлення доводиться дотриманням правил утримання, та тим, що виконує роботи дорученні йому адміністрацією виправного центру.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію підзахисного, вважає, що він довів своє виправлення, просив клопотання задовольнити, а твердження ДУ «Крижопільський (ВЦ № 113)», що ОСОБА_4 не довів своє виправлення є упередженим, та не відповідає матеріалам справи, оскільки останній має 7 подяк отриманих від ДУ «Стрижавська ВК (81)» та жодної догани.
Представник ДУ «Крижопільський ВЦ (№113) ОСОБА_6 просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки засуджений не довів свого виправлення, посилається, що ОСОБА_4 неодноразово відмовлявся від запропонованої роботи на птахофабриці, та не довів сумлінної працею свого виправлення.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення є передчасним, засуджений не довів своє виправлення, зазначила, що дотримання умов відбуття покарання та залучення до роботи із самообслуговування та благоустрою виправного центру є обов`язком останнього.

Суд, заслухавши засудженого, захисника, думку прокурора, а також дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.
Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктами 2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 28.08.2015 Томашпільським районним судом Вінницької області за ст.. 185 ч.3, . 2 ст. 15, ст.. 185 ч.2, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Згідно ухвали від 01.12.2015 вирок суду змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області за ст. 185 ч.3, ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч.2, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України та засуджено до 3 років 4 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.02.2020 не відбуту частину покарання замінено на більш м`яке обмеження волі.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 17.08.2020 зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру з 22.02.2020 по 23.06.2020 з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 30.05.2018.
Станом на 21 жовтня 2020 року ОСОБА_4 відбув 2 роки 7 місяців 27 днів призначеного судом покарання, що становить 2/3 частини призначеного строку покарання.
З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 30.05.2018.
З 05.06.2018 по 12.06.2018 перебував в УВП № 1 м. Вінниця, зарекомендував себе посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 12.06.2018 по 23.06.2018 відбував покарання в Стрижавській ВК (№ 81), зарекомендував себе посередньо, мав сім заохочень та одне порушення режиму відбування покарання, але до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З 23.06.2018 відбуває покарання в державній установі «Крижопільський виправний центр (№113)». По прибуттю в установі після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених, до виробничого процесу не залучався з власних переконань. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно, допустив одне порушення режиму утримання, однак до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувались.
Соціально корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає. Уникає виконання робіт із самообслуговування, не приділяє достатньої уваги санітарному стану житлового приміщення, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться зневажливо, догляд за ними не здійснює, не використовує їх за призначенням. Законні вимоги персоналу намагається виконувати, але під постійним контролем зі сторони працівників установи. В взаємовідносинах з іншим засудженими неконфліктний, на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує з засудженими різної спрямованості. Готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки не проявляє. Участь в заходах виховного характеру приймає, але під постійним впливом зі сторони адміністрації установи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».
Вину в скоєному визнає, розкаюється в скоєному діянні. На профілактичному обліку установи не перебуває. Заборгованості за виконавчими листами не має. Адміністрація установи вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення є передчасним, оскільки засуджений не довів в повній мірі своє виправлення.
Як вбачається із витягу з протоколу від 23.07.2020 року дисциплінарної комісії установи, щодо доцільності застосування дисциплінарного стягнення до засудженого ОСОБА_4 , який 21.06.2020 року допустив порушення режиму відбування покарання, а саме зберігання заборонених предметів, вирішено було обмежитись проведенням бесіди профілактично виховного характеру.
Як вбачається із витягу з протоколу від 03.08.2020 року дисциплінарної комісії установи, щодо доцільності застосування дисциплінарного стягнення до засудженого ОСОБА_4 , який 30.07.2020 року допустив порушення режиму відбування покарання, а саме курив в невстановленому місці., вирішено було обмежитись проведенням бесіди профілактично виховного характеру.
З матеріалів справи вбачається, що на даний час засуджений ОСОБА_4 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, після чого належних висновків не зробив та знову вчинив злочин. При цьому, суд враховує, що саме лише твердження ОСОБА_4 про те що, він довів своє виправлення, не узгоджується з висновком адміністрації установи, оскільки засуджений під час перебування у виправній колонії, не довів свого виправлення і тому застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення є передчасним.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 КВК України соби, засуджені до обмеження волі, зобов`язані: виконувати в разі залучення роботу із самообслуговування та благоустрою виправного центру.
Статтею 60 КВК України визначено, що засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.
Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.
Переведення засуджених на іншу роботу, в тому числі в іншу місцевість, може здійснюватися власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом за погодженням з адміністрацією виправного центру.
Засудженим незалежно від усіх відрахувань належить виплачувати не менш як сімдесят п`ять відсотків загальної суми заробітку, а засудженим, які мають заборгованість за виконавчими документами, - не менш як п`ятдесят відсотків загальної суми заробітку.
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою виправних центрів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення виправних центрів продовольством.
До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.
Суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки дотримання умов відбуття покарання є обов`язком останнього, а доведеність сумлінного ставлення до праці ОСОБА_4 не доведено, останній неодноразова відмовлявся від запропонованої роботи на підприємстві, вважає що для доведення виправлення необхідно тільки дотримуватися умов відбуття покарання та виконувати свій обов`язок в разі залучення до роботи із самообслуговування та благоустрою виправного центру в порядку черговості в неробочий час і не більше як на дві години на день.
А його звернення із клопотанням було здійснено формально після відбуттю строку покарання, також судом враховується, що в період відбування покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ № 113» жодних дій ОСОБА_4 на доведення своєї виправлення здійснено не було.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку суду, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 відсутні.

Тому суд, вважає, що вищевказані обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою не довів виправлення, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя