ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/4221/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/290/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 липня 2020 року,-

В с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено.

Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.09.2020 включно.

Заставу обвинуваченому ОСОБА_9 визначено в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5044800 (п`ять мільйонів сорок чотири тисячі вісімсот) гривень.

У разі внесення застави визначено покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками обвинувачення та іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а у випадку застосування застави визначити її у розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, судом враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, а розмір застави з огляду на матеріальне становище обвинуваченого є завідомо непомірним, прокурором не доведено, що застосування застави у розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК України не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Вказує, що судом не враховано, що обвинувачений є молодою особою, позитивно характеризується, займається спортом, раніше до відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, майнової шкоди злочином не завдано.

- захисник ОСОБА_7 просить вищевказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказані вимоги мотивує тим, що судом не перевірено наявність підстав для продовження дії запобіжного заходу, а прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, а розмір застави для обвинуваченого є завідомо непомірним.

Судом не враховано дані про особу та обставини щодо кожного обвинуваченого окремо і можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю повністю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги та просять ухвалу суду скасувати, міркування прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Так, на розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.1 ст.255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28 ч.ч.2, 3 ст.311, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України; ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.ч.4, ст. 28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.ч.2, 3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України; ОСОБА_14 про обвинувачення у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.ч.2, 3 ст.311 КК України; ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 по 06 вересня 2020 року включно, оскільки до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим.

Так, суд мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та його продовження на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, ОСОБА_9 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого або його зміни.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Такий висновок є вірним, оскільки з урахуванням наданих матеріалів справи, в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні прокурором доведено існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений ОСОБА_9 міг вчинити правопорушення, які йому інкримінуються. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Так, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у створенні злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також керівництві такою організацією (ч.3 ст.27 ч.1 ст.255 КК України); організації незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно, в особливо великих розмірах, у складі злочинної організації (ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України); у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні прекурсорів з метою їх використання для виробництва та виготовлення психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, вчинених повторно, у великих та особливо великих розмірах, у складі злочинної організації (ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.ч.2,3 ст.311 КК України); в організації та утриманні місць для незаконного виробництва, виготовлення психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно, з корисливих мотивів, у складі злочинної організації (ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України).

Крім обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, підставою продовження строку тримання під вартою є також наявність обставин, які вказують на те, що передбачені ст.177 КПК України ризики, наявність яких стала підставою для застосування цього запобіжного заходу не зменшилась, вони продовжують існувати або з`явились нові.

З доводів клопотання слідчого та встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що у кримінальному провадженні щодо інкримінованих ОСОБА_9 особливо тяжких злочинів на даний час судом не розпочато дослідження та оцінка зібраних органом досудового розслідування доказів, які мають істотне значення для даного кримінального провадження. Підозрюваний, як організатор злочинної групи, що йому інкримінується органом досудового розслідування, володіючи інформацією про вказані обставини та перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-який з доказів, а також незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також осіб, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, що негативно вплине на хід судового розгляду та перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою недопущення ухилення обвинуваченим від суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до двох місяців, зокрема до 06 вересня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, на етапі вирішення питання щодо взяття підозрюваного під варту та продовження строку цього запобіжного заходу аргументами на користь такого рішення стали серйозність пред`явлених йому звинувачень та відповідні ризики.

З таким висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Як встановлено, судовий розгляд кримінального провадження до закінчення вищевказаного строку ще не розпочато, а триває лише проведення підготовчого судового засідання, внаслідок особливої складності провадження, а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення судового слідства, зокрема ще не було проведено дослідження доказів та допит свідків.

Судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Окрім того, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обвинувачується ще й інші особи, а отже існує ризик вільного їх спілкування, що перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також існує ризик незаконного впливу на свідків чи інших обвинувачених, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, з боку обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 ..

З матеріалів провадження також слідує, що приймаючи рішення про продовження терміну запобіжного заходу, суд також залишив попередньо визначений розмір застави, в межах, встановлених ч.5 ст.182 КПК України,у розмірі, що перевищує максимальну межу, передбачену п.3 ч.5 ст.182 КПК України, вірно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінальних правопорушень, їх багатоепізодність та обсяг наркотичних засобів, які збувалися, що інкримінується обвинуваченому, встановлені в судовому засіданні дані про особу обвинуваченого та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність підстав для визначення застави в межах встановлених суду та не вбачає підстав для її зменшення як про це просять захисники та обвинувачений.

Оцінюючи доводи апелянтів про необґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, що таке не підтверджується доказами, то колегія суддів вважає їх надуманими оскільки у матеріалах провадження містяться достатні дані, що поза розумним сумнівом з достатньою переконливістю доводять його обґрунтованість та об`єктивно зв`язують обвинуваченого з інкримінованими йому правопорушеннями та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 були враховані, зокрема, і ті дані про особу обвинуваченого, на які посилаються захисники в апеляційних скаргах, проте вони не зменшують існуючого ризику, а тому не можуть бути підставою для зміни останньому визначеного запобіжного заходу.

Також, що стосується інших доводів апеляційних скарг щодо пред`явленої підозри ОСОБА_9 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді