Дата документу 03.02.2021 Справа № 937/7375/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/117/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/7375/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року про відмову в арешті майна,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 04 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме, на автомобіль BMW 5301 синього кольору, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року, посилаючись на те, що розгляд клопотання про арешт майна було здійснено без виклику та за відсутності прокурора, а про існування оскаржуваної ухвали прокурору стало відомо 11 січня 2021 року з дня надходження її копії з ТУ ДБР у м. Мелітополі до Херсонської обласної прокуратури.

Після поновлення строку на оскарження, просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на автомобіль BMW 530I синього кольору, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Апелянт посилається на те, що автомобіль BMW 530I синього кольору, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості (сліди злочину), які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, про що слідчим у клопотанні було надано відповідні докази, та у встановленому законом порядку обґрунтованою постановою визнаний речовим доказом.

Також прокурор зазначає, що слідчий суддя мотивував своє рішення лише ненаведенням слідчим у клопотанні доводів того, що майно може бути пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене або відчужене, при цьому, не надав будь-якої оцінки обставинам, викладеним у клопотанні органу досудового розслідування, щодо правової підстави для арешту майна та достатності доказів.

З урахуванням викладеного, в сукупності з обставинами кримінального провадження, з метою ефективного розслідування та з огляду на положення ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, апелянт вважає, що орган досудового розслідування має потребу у збереженні зазначеного автомобіля до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибув у судове засідання апеляційного суду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття, проте, його неявка не перешкоджає здійсненню апеляційного розгляду за його відсутності.

Перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Виходячи з того, що клопотання слідчого розглянуто за відсутності прокурора, при цьому, копію постановленого судового рішення, як зазначив прокурор, було отримано 11 січня 2021 року, що не спростовано матеріалами провадження, колегія суддів вважає за необхідне поновити прокурору строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Що безпосередньо стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

05 жовтня 2020 року слідчий Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме, на автомобіль BMW 5301 синього кольору, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ним під час розгляду клопотання не встановлено, що слідчий довів, що вказане майно може бути пошкоджено, зіпсоване, знищене, перетворене або відчужене.
Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на таке.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів судового провадження та правильно встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування не доведено існування обставин, які б мали значення для вирішення питання про арешт зазначеного вище майна та не доведено необхідність такого арешту. Не спростовують такий висновок і доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що визнання стороною обвинувачення майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може слугувати єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.
Не враховано прокурором й те, що оскільки вказаний вище автомобіль постановою слідчого визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження з визначенням місця зберігання на території штрафмайданчику, то немає необхідності арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, колегія суддів також звертає увагу на те, що положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи те, що водій автомобіля ОСОБА_8 помер, колегія суддів вважає, що відсутня обґрунтована підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з чим, доводи, викладені в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, ? без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль BMW 5301, синього кольору, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: