Справа № 447/675/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/681/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 20 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 2 ( двох) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 263-1 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

У відповідності з ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23.02.2018 року та остаточно визначити покарання у виді 4 (чотири) роки 6 (шість ) місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави витрати за залучення експерта в розмірі 4710,30 грн.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу ухвалено залишити без змін.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він весною 2019 року у невстановлений слідством час, в одній із будівель колгоспу, що в с. Долішнє, Миколаївського району, Львівської області виявив та взяв полімерний пакет із подрібненою речовиною канабісу, таким чином, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, придбав та умисно, достовірно знаючи, що це є наркотична речовина, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» переніс їх до свого будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконно, умисно, зберігав вказаний наркотичний засіб для власного вживання, без мети збуту, до 06.12.2019.
06.12.2019 в службовому кабінеті Новороздільського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, за адресою: проспект Шевченка, 21, м. Новий Розділ, Львівської області, ОСОБА_6 у присутності двох понятих добровільно видав працівникам вказаного відділення поліції вищевказану подрібнену речовину розфасовану в три паперові згортки і прозорий безбарвний полімерний пакет. Вищевказана наркотична речовина є канабісом, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 14,23 грам.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310 , 317 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці в серпні 2019 року, перебуваючи неподалік закинутих колгоспних будівель в с. Долішнє, Миколаївського району, Львівської області, на землі знайшов двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 16 калібру, моделі «ТОЗ-Б», російського промислового виробництва, із заводським номером на колодці № НОМЕР_1 , на подушці стволів № НОМЕР_2 , та металевій рамці ців`я - №3810-1 та, маючи прямий умисел на незаконне виготовлення вогнепальної зброї, умисно, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою пилки вкоротив передню частину стволів до залишкової довжини 340мм й відпиляв приклад до шийки ложі, виготовивши таким чином зброю, яка є обрізом мисливської рушниці, виготовлена саморобним способом.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне виготовлення вогнепальної зброї, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263-1 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, в серпні 2019 року, перебуваючи неподалік закинутих колгоспних будівель в с. Долішнє, Миколаївського району, Львівської області, на землі, знайшов двохствольну мисливську гладкоствольну рушницю 16 калібру, моделі «ТОЗ-Б», російського промислового виробництва, із заводським номером на колодці № НОМЕР_1 , на подушці стволів № НОМЕР_2 , та металевій рамці ців`я - №3810-1 та, вкоротивши передню частину стволів до залишкової довжини 340мм й відпилявши приклад до шийки ложі, виготовив зброю, яка є обрізом мисливської рушниці, виготовлена саморобним способом. Дану зброю ОСОБА_6 умисно, без передбаченого законом дозволу, переніс та зберігав за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 15.01.2020.
15.01.2020 працівниками Новороздільського ВП Пустомитівськогб`ВП ГУ НП у Львівській області під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2019 за місцем проживання ОСОБА_6 , що чза адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі останнього виявлено та вилучено вищевказану вогнепальну зброю.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_6 , у вересні 2019 року у невстановлений слідством час, поблизу однієї із будівель колгоспу, що в с. Долішнє, Миколаївського району, Львівської області виявив 2 рослини коноплі, що росли на земельній ділянці, які зірвав, помістив в пакет і переніс до свого будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» подрібнив їх, виготовивши таким чином наркотичний засіб, та незаконно, умисно зберігав вказаний наркотичний засіб для власного вживання, без мети збуту, до 15.01.2020.
15.01.2020 працівниками Новороздільського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 26.12.2019 за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку останнього виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору.
Вказана речовина рослинного походження темно-зеленого кольору є канабісом, котрий відноситься до особливо небезпечних наркотичних, обіг яких заборонено. Загальна маса вказаного канабісу в перерахунку на висушену речовину, становить 14,04 грам.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями.307, 308, 310 , 317 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_6 , 11.12.2019 о 10:14 год., перебуваючи в приміщенні супермаркету «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що за адресою: вул. С. Бандери, 9, м. Новий Розділ, Львівської області, керуючись виниклим прямим умислом на заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із торгових стелажів вказаного супермаркету: одну пляшку віскі торговельної марки «Tennessee Jack Daniels» Old No7, об`ємом - 0,5 л, міцністю 40 %, вартість 374,97 грн., завдавши майнової шкоди ТзОВ ТВК «Львівхолод» на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_6 , 22.12.2019 о 13:30 год, перебуваючи в приміщенні супермаркету «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що за адресою: пр. Шевченка, 3, м. Новий Розділ, Львівської області, керуючись раптово виниклим прямим умислом на заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із торгових стелажів вказаного супермаркету: одну пляшку віскі торговельної марки «Tennessee Jack Daniels» Old No7 , об`ємом - 0,5 л, міцністю 40%, вартістю 374,97 грн.
В подальшому, зазначене вище майно ОСОБА_6 помістив у внутрішню кишеню своєї куртки та направився до виходу із приміщення вказаного супермаркету. Зазначені незаконні дії останнього були виявленні касиром ОСОБА_9 , яка з метою припинення незаконних дій ОСОБА_6 зупинила його при виході із магазину, однак зловмисник, продовжуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що його незаконні дії помічені, відштовхнув її та покинув місце вчинення злочину разом із викраденим майном, чим завдав матеріальної шкоди ТзОВ ТВК «Львівхолод» на суму 374,97 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України,
Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 20 травня 2020 року змінити та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним, несправедливим, таким, що постановлений з грубими істотними порушеннями норм процесуального законодавства та прав підозрюваного.
Зазначає, що судом проігноровано та не взято до уваги відсутність корисливого мотиву у діях ОСОБА_6 , те, що він раніше перебував на обліку лікаря психіатра, хворіє на епілепсією, має часті головні болі та через відсутність коштів на ліки вчинив крадіжки алкоголю з метою обезболення, головного болю симптому епілепсії, ОСОБА_6 не маючи коштів на транспорт та послуги мобільного зв`язку не міг прибувати до суду, але для проведення слідчих дій з`являвся так як в цьому випадку не потрібно добиратися транспортом, зі слідством активно співпрацював, вину визнав, щиро розкаюється у вчиненому.
Вказує, що також судом не враховано, що іспитовий строк згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 23.02.2018 року закінчився 23.02.2020 року, і на той момент жодних інших вироків щодо ОСОБА_6 не існувало. Таким чином, на переконання захисника, суд безпідставно додав до покарання частину невідбутого покарання згідно вироку від 23.02.2018 року.
Окрім цього, вказує, що особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, проте оскаржуваним вироком необґрунтовано суворість призначеного покарання.
Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, докази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у суді першої інстанції, з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, то відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст.50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України віднесені до категорії середньої тяжкості та тяжких, дані про особу винного, який на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше судимий, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, немає.

Попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.310 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Оскільки злочини у даному кримінальному провадженні вчинені ОСОБА_6 в період іспитового строку, остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі правильно визначене судом першої інстанції за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України із застосуванням принципу часткового складання покарань за даним вироком та вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2018 року.

При цьому судом першої інстанції відповідно до ч.4 ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», правильно враховано, що призначене ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків не могло бути меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2018 року, і повинно бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК України та відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому покарання немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 20 травня 2020 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді