Справа №: 398/1708/20
провадження №: 1-кп/398/363/20
ВИРОК
Іменем України
"09" вересня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 26.04.2020 року за №0000856 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував поряд з багатоповерховим будинком 23 по пр. Соборному в м. Олександрії, перебуваючи у вказаному місці обвинувачений помітив поряд з будинком ОСОБА_5 , який тримав в руках мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). Реалізуючи вказаний умисел, умисно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи та нетрудового збагачення ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 та під вигаданим приводом попрохав останнього надати йому мобільний телефон з метою зателефонувати. В подальшому, ОСОБА_5 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_7 , добровільно передав останньому мобільний телефон Samsung Galaxy J1 Ace SM-J110H/DS, вартість якого згідно з висновком експерта №354 від 15.05.2020 року складає 831 грн. 35 коп. Отримавши вказаний мобільний телефон та не маючи наміру його повернути потерпілому, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 831 грн. 35коп.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорював, оскільки в ньому все викладено вірно, і пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення у спосіб, в час та за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У скоєному щиро каявся, в судовому засіданні вибачився перед потерпілим.
Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, наданою органом досудового розслідування, з огляду на наступне.

Із обвинувального акту неможливо дійти висновку про підстави кваліфікації органом досудового розслідування дій обвинуваченого за такою кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, як повторність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Стороною обвинувачення доказів наявності у діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки повторності суду в порядку, передбаченому ст.ст. 17, 22, 26 КПК України, не надано.

На думку суду, наявність обвинувального акту в провадженні іншого суду за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не є підтвердженням повторності злочину з таких підстав.

Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Отже, обвинувальний акт це твердження прокурора про наявність у діях особи складу кримінального правопорушення, проте обвинувальний акт, навіть якщо він знаходиться в провадженні іншого суду, при розгляді даного кримінального провадження, не може мати преюдиційне (прийняття без доказування та перевірки фактів) значення для доведення факту того, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, що є підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за ознаками повторності.

В зв`язку з тим, що зазначений обвинувальний акт не знаходиться у провадженні цього складу суду, суд позбавлений можливості надати належну кримінально-правову оцінку факту вчинення обвинуваченою іншого, тотожного з інкримінованим, кримінального правопорушення, що є обов`язковим для встановлення такої кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, як повторність.

На підставі викладеного, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, суд вважає, що в діях обвинуваченого відсутня кваліфікуюча ознака повторності заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), інкримінована органом досудового розслідування.

Таким чином, дії ОСОБА_7 суд кваліфікує як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України належить до кримінальних проступків, є умисним кримінальним правопорушенням, яким завдано майнової шкоди потерпілому.

Обвинувачений раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, що характеризує його з позитивної сторони, з досудової доповіді вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.

Обставинами, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд не визнає зазначену в обвинувальному акті повторність як обставину, що обтяжує покарання, оскільки доказів такої обтяжуючої обставини стороною обвинувачення не надано.

При призначення міри покарання суд враховує приписи ч.2 ст.4 КК України, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, та ч.2 ст.5 КК України, відповідно до яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, його вік та стан здоров`я, з урахуванням досудової доповіді, враховуючи щире каяття обвинуваченого, усвідомлення ним своєї вини та враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу відповідно до санкції статті в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, а саме, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., яке на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №354 від 15.05.2020 року в розмірі 653 грн. 80 коп.

Речові докази: мобільний телефон Samsung Galaxy J1 Ace, білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1