Провадження № 1-кп/592/704/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0002246, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заолешенка Суджанського району Курської області РФ, громадянина РФ, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, тимчасова посвідка на проживання серії НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

та за участі:

потерпілої - ОСОБА_10 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
20.07.2020 близько 12:40 год. ОСОБА_3 прибув на перехрестя вул. 1-а Набережної річки Стрілки та вул. Засумська, буд. 1 м. Суми до «Колгоспного ринку», де побачив невідому йому до цього ОСОБА_10 , в якої при собі була жіноча сумка з особистими речами. Спостерігаючи за нею, він побачив як ОСОБА_10 звернулась до громадянина ОСОБА_12 та обміняла у нього грошові кошти в сумі 900 злотих на 6940 грн., а отримані гроші в послідуючому поклала знову до своєї сумки.
У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 . З цією метою ОСОБА_3 почав рухатися за потерпілою від «Колгоспного ринку» в напрямку вул. Герцена м. Суми.
Близько 12:55 год. 20.07.2020, перебуваючи біля буд. № 9 по вул. Герцена м. Суми, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_10 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілій, а також шкоди її здоров`ю, та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, упевнившись у відсутності поблизу сторонніх осіб, тримаючи у руці металевий гайковий ключ здійснив раптовий напад на ОСОБА_10 , завдавши їй ззаду по голові удари металевим гайковим ключем та спричинив тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, переломів лобної, тім`яної та скроневої кісток, перелому основи черепу, забою головного мозку, пластинчатої епідуральної гематоми лівої скроневої ділянки, забійних ран лобно-тімяно-скронево-потиличної ділянки зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта № 646 від 26.08.2020 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 впала на землю та втратила свідомість, а ОСОБА_3 , в свою чергу, розуміючи, що потерпіла позбавлена будь-якої можливості чинити опір неправомірним діям останнього, незаконно заволодів її майном, яке знаходилося у сумці переліком та вартістю згідно висновків товарознавчих експертиз № 19/119/11/1-1772е від 24.07.2020 та № 19/119/11/1-2115е від 27.08.2020 становить:
- мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 5», вартістю 2667 грн.;
- сім-карта оператора «ВФ Україна», на рахунку якої грошових коштів не було, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє;
- підвісок зі сплаву золота, 585 проби, вагою 3,5 грами, вартістю 5948,41 грн.;
- грошові кошти в сумі 6940 грн.;
- грошові кошти в сумі 65,35 грн.;
- грошові кошти в сумі 50 євро, що згідно довідки від 09.09.2020 Національного банку України становить 1562,75 грн.;
- грошові кошти в сумі 180 злотих, що згідно довідки від 09.09.2020 Національного банку України становить 1254,6 грн.;
- два ключа на брелку від квартири, паспорт громадянина України на ім`я потерпілої, (ID -картка), сонцезахисні окуляри, окуляри для зору, 2 сережки з біжутерії, картка бита польська, навушники від телефону, гаманець з замінника шкіри, жіноча сумка шкіряна, ключ від домофону, дзеркало, чохол для окулярів, жувальна гумка, іконка, блістер від ліків, сім-картка оператора «рlау», дві візитки, банківська картка «Міленіум», направлення на рентген дослідження, 2 захисні маски, а всього на загальну суму 18438,11 грн.
Заволодівши чужим майном ОСОБА_10 , ОСОБА_3 із місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
ОСОБА_3 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 4 ст. 187 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що проживає у с. Кияниця Сумського району з сім`єю: мати 1957 року народження пенсіонерка тяжко хвора, дружина та дві дитини. 20.07.2020 приїхав на автомобілі ВАЗ 2106 у місто Суми. Автомобіль залишив на парковці по вулиці Засумській в районі «Колгоспного ринку» (магазин «Сад та город») біля 12 години дня. Приїхав без якоїсь конкретної цілі. Пішов в сторону ринку, з собою був невеликий ключ від автомобіля на «41», який був у пакеті, звідкіля він взявся достеменно не пам`ятає. У нього в сім`ї склались тяжкі сімейні обставини, зокрема хвора мати, яка потребує операції та для цього вкрай потрібні гроші, тривалий час не міг влаштуватись на роботу, ще треба було годувати сім`ю. Побачив потерпілу, яка міняла гроші, потім пішла в сторону ринку між торговими рядами. Пішов за нею позаду метрах в 15-ти, вона направилась в сторону вул. Горького через місток, він слідував за нею. На ньому були вдягнені спортивні штани, темна футболка чорна, темні кросівки з червоними вставками. Коли пройшли місток через річку метрів через 30-50 побачив, що поруч нікого не має, вирішив забрати сумку у потерпілої, оскільки там були грошові кошти. Підбіг ззаду до потерпілої, схватив сумку лівою рукою, хотів вирвати. Сумка була невелика, жовтого кольору, висіла на ремінці. Потерпіла кричала та не відпускала сумку. Вдарив її машинально з переляку ключем, куди бив та скільки точно не пам`ятає. Було все як в «тумані». Потерпіла була на колінах, кричала. Він вихватив сумку, коли тікав не пам`ятає чи хтось кричав. Крові на потерпілій не бачив. З сумкою побіг в провулок до річки. Відкрив сумку, його цікавили грошові кошти. Забрав гроші які були в сумці, 2 пластикових картки, більше нічого не брав, сумку викинув у річку в районі «Євробазару», гроші та картки поклав до кишені. Ключ не викинув, залишив. Переліз через річку по трубі на бік «Євробазару». Грошові кошти - євро в цей же день обміняв на проспекті Курському на гривні. 4000 гривень віддав в цей день у Білопіллі як борг за придбані ліки матері, залишок також мав намір витрати на лікування матері. Гроші були вилучені працівниками поліції.
Повернувшись в цей день додому розумів, що погано вчинив. На наступний день на маршрутному таксі приїхав у м. Суми, хотів «здатись» поліції. Перебував на Центральному ринку, коли підійшла поліція, все чесно їм розповів та зізнався у вчиненому злочині. Попередньо в цей день викинув пластикові картки в бачок в туалеті універмагу «Київ».
Свої дії пояснив вкрай складними життєвими обставинами, необхідністю отримання коштів для життя. У вчиненому щиро каявся, жалкував, що вчинив, просив пробачення у потерпілої, повідомив, що ним та його сім`єю відшкодовувалась шкода потерпілій, спочатку у сумі 20000 грн., потім ще у сумі 100000 грн. Готовий понести покарання за вчинене.
Згоден з переліком та вартістю майна, грошових коштів, зазначених в обвинувальному акті, сумою процесуальних витрат по кримінальному провадженню за проведення експертиз у сумі 4576 грн. 60 коп.
Цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 на суму 1456 грн. 40 коп. та цивільний позов Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 на суму 32327 грн. 46 коп. визнав у повному обсязі.
Оцінюючи зазначені показання обвинуваченого з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що вказаним критеріям вони відповідають, при тому, що в цілому вони є логічними, послідовними та такими, які взаємоузгоджуються між собою та з іншими наявними по справі доказами.
Крім повного визнання обвинуваченим вини у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України вина ОСОБА_3 доведена дослідженими судом доказами:
висновком судово-медичного експерта № 646 від 26.08.2020, відповідно до якого під час знаходження ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні СОКЛ з 20 липня по 11 серпня 2020 виявлені тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - переломи лобної, тім`яної та скроневої кісток, перелом основи черепу, забій головного мозку, пластинчата епідуральна гематома лівої скроневої ділянки, забійні рани лобно-тімяно-скронево-потиличної ділянок зліва. Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли утворитись при нанесенні ударів металевими предметами (гайковим ключем, трубою) та подібними предметами. Характер та локалізація ушкоджень виключає можливість їх утворення при нанесенні ударів руками, ногами, а також, при падінні з вертикального положення на площину. Кількість травматичних впливів не менше 5-ти. Вказані тілесні ушкодження голови були небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Встановлений діагноз «Садна кінцівок» не підтверджений об`єктивними даними (відсутній належний опис ушкоджень), що при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується, згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень"» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995. Зазначені ушкодження могли утворитись в термін, вказаний в постанові, що підтверджується даними медичної документації (а.с. 70, 71);
висновком судово-медичного експерта № 689 від 28.08.2020, відповідно до якого під час знаходження ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні СОКЛ з 20 липня по 11 серпня 2020 виявлені тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - переломи лобної, тім`яної та скроневої кісток, перелом основи черепу, забій головного мозку, пластинчата епідуральна гематома лівої скроневої ділянки, забійні рани лобно-тімяно-скронево-потиличної ділянок зліва. Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли утворитись при нанесенні ударів наданим металевим гайковим ключем. Однак кількість виявлених ушкоджень не відповідає кількості продемонстрованих Золотарьовим під час проведення слідчого експерименту ударів (а.с. 72);
протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2020, який проведено слідчим у період з 07.49 год. до 12.00 год. за участі понятих, спеціаліста, обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника, та оглянутим судом відеозаписом даної слідчої дії. На місці події за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 розповів та показав обставини вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_10 . При огляді та дослідженні протоколу та відеозапису знайшли своє підтвердження показання обвинуваченого, які були ним надані у судовому засіданні (а.с. 93-99).
Відповідно до ст. 5 ч. 2 КПК України допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності (стосовності), допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_10 , загальною вартістю 18438 грн. 11 коп., поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, тобто розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
ОСОБА_13 вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше судимий не був, добровільно відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, просив вибачення у потерпілої, позитивно характеризується за місцем проживання, має молодий вік (відповідно до класифікації вікових норм Всесвітньої організація охорони здоров`я - молода людина вважається до 44 років), на утриманні знаходиться матір пенсійного віку, яка страждає тяжким діагностованим захворюванням, ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений за ч. 4 ст. 187 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно з ч. 6 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є громадянином іншої держави, має постійне місце проживання в Україні, офіційно не одружений, але має сім`ю та проживає разом з нею, не працевлаштований, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, має діагностовані захворювання, сталі соціальні зв`язки, працездатний.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Виходячи зі змісту ст. 69 КК, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
На підставі викладеного, враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_10 , яка зазначила в судовому засіданні, що вона пробачила обвинуваченого, на даний час він та його рідні відшкодували завдану шкоду в зв`язку з чим цивільний позов у кримінальному провадженні нею не заявлявся, щодо міри покарання покладається на розсуд суду, в зв`язку з вибаченнями ОСОБА_3 на суворій мірі покарання не наполягає, також представником потерпілої у судовому засіданні було зазначено про необхідність врахування для ОСОБА_3 пом`якшуючої обставини хвороби його матері, при цьому враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, конкретні обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання про можливість при призначенні покарання, застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 187 КК України, при цьому суд вважає, що не має підстав для переходу до іншого, більш м`якого виду покарання та визначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, тобто такі, які вчиняються з бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.
У п. 15 Постанови № 7 від 24.10.2003, Пленум Верховного суду України зазначив, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами та рекомендував судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового. При цьому треба мати на увазі, що додаткові покарання можуть приєднуватися до будь-яких видів основного покарання, передбачених санкцією статті.
У пункті 18 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.
З формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, видно, що кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив з корисливого мотиву.
Санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. У цій нормі конфіскація майна передбачена як обов`язкове додаткове покарання.
На підставі наведеного необхідність призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді конфіскації майна є обґрунтованим, але підстав для конфіскації житла обвинуваченого суд не вбачає.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
З огляду на викладене, суд вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Вирішення цивільного позову
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У кримінальному провадженні були заявлені цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 на суму 1456 грн. 40 коп. та цивільний позов Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 на суму 32327 грн. 46 коп. Дані позови визнано обвинуваченим в повному обсязі.

Суд вважає, що позови обґрунтовані і відповідно до ст. 1206 ЦК України підлягають задоволенню.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 4576 грн. 60 коп.
Відповідно до положень ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешти накладені на майно ухвалами слідчих суддів від 30.07.2020 справа № 592/8723/20 (а.с. 106), 05.08.2020 справа № 592/8990/20 (а.с. 102), від 10.08.2020 справа № 592/9066/20 (а.с. 103).

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.07.2020, задоволено клопотання слідчого у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_3 до 18.09.2020 (справа 592/8625/20).
Ухвалою суду від 14.09.2020 обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 12.11.2020 включно.
Ухвалою суду від 06.11.2020 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 по 30.12.2020 включно.
У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк призначеного ОСОБА_3 покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 23.07.2020 по 15.12.2020 включно з розрахунку, що відповідно один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Оскільки підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено, до набрання вироком законної сили слід залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 23.07.2020, зарахувавши у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення за даним кримінальним провадженням у період з 23.07.2020 по 15.12.2020 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 1456 (одну тисячу чотириста п`ятдесят шість) грн. 40 коп. витрат на лікування потерпілої від злочину.

Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» 32327 (тридцять дві тисячі триста двадцять сім) грн. 46 коп. витрат на лікування потерпілої від злочину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 4576 грн. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 60 коп.
Скасувати арешт з речових доказів накладений ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду міста Суми від 30.07.2020 справа № 592/8723/20 (а.с. 106), 05.08.2020 справа № 592/8990/20 (а.с. 102), від 10.08.2020 справа № 592/9066/20 (а.с. 103).

Речові докази:

вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 (постанова слідчого від 09.09.2020 а.с. 105), (постанова слідчого від 09.09.2020 а.с. 104):

футболку чорного кольору, розмір XL з надписом білого кольору «BMW Motorsports» та емблемою «BMW»; спортивні штани чорного кольору з надписом «Nike»; сім-карту оператора «Київстар»; чорний пластиковий чемодан з слідами РБК повернути ОСОБА_3 ;

5 ключів, а саме 2 ріжкових, накидний, з руків`ям та Г-подібний, мобільний телефон ZTE модель Т520 ІМЕІ: НОМЕР_2 - конфіскувати;

сліди рук, дактилокарту на ОСОБА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження;

фомку, 2 респіраторні маски; квитанцію на ОСОБА_14 , ніж № 1 з чорним руків`ям та РБК, ніж № 2 з прозорим руків`ям та РБК, обрізаний ріжковий ключ на «41» - знищити;

2 ключа і брелок; транспортний засіб марки ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_3 , 1998 року випуску повернути власнику;

грошові кошти в сумі 3158 грн., а саме 50 грн. серія УД 2738147, 5 грн. серія ЮБ1776567; 100 грн., серія УБ 5361661; 200 грн., серія ЦБ 1683473; 200 грн., серія УК 3043162; 200 грн., серія УЙ 932116, 200 грн., серія УА5427252; 200 грн., серія КД 7874049; 200 грн., серія УЛ 0541341; 200 грн., серія ЄЖ5142357; 200 грн., серія ТН 9245269; 200 грн., серія АЄ 7890076; 200 грн., серія ХГ 9033804; 200 грн., серія СЕ 9759735; 200 грн., серія ПБ 9669320; 200 грн., серія СН 8206381; 200 грн., серія УР 4924606; 200 грн., серія ЗД 4932079; металева гривня 2014 року випуску в кількості 2 одиниці; металева гривня 2010 року випуску в кількості одна штука повернути потерпілій ОСОБА_10 ;

вилучені в ході огляду місця події 20.07.2020 (постанова слідчого від 09.09.2020 а.с. 100, 101):

одноразовий стаканчик, витяжку зі слідами крові, зразок речовини бурого кольору на фрагменті марлі, контрольний зразок марлі, зразки крові потерпілої ОСОБА_10 , захисну одноразову медичну маску, волокно схоже на волосся з медичної маски, захисну маску, біологічні зразки ОСОБА_3 знищити;

сукню, бюстгальтер, золоту ладанку 585 проби, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_10 , сонцезахисні окуляри, окуляри для зору, навушники від мобільного телефону, дві сережки біжутерії, банківську карту «Міленіум», польську карту, 2 ключа від квартири, 1 ключ від домофону, дзеркальце, жувальну гумку, таблетки, візитки, польську сім-карту «Play», мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5», чохол від мобільного телефону, грошові кошти в сумі 65 грн. 35 коп., направлення на рентген, іконку, обкладинку для паспорта, ремінець з шкірозамінника, жіночу сумку «Puccini», чохол для окулярів - залишити потерпілій ОСОБА_10 ;

1 DVD-R диск з відеозаписом (постанова слідчого від 29.07.2020 а.с. 107) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

1 DVD-R диск з відеозаписом (постанова слідчого від 29.07.2020 а.с. 108) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

1 DVD-R диск з відеозаписом (постанова слідчого від 29.07.2020 а.с. 109) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

Слід низу підошви взуття зафіксований на гіпсовий зліпок разом з первинним упакуванням (постанова слідчого від 29.07.2020 а.с. 110, 111) - залишити в матеріалах кримінального провадження;

взуття ОСОБА_3 (постанова слідчого від 29.07.2020 а.с. 110, 111) повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1