28.09.2020
Справа № 642/4905/20
Провадження № 1-кс/9642/1928/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, винесене в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000264 від 21.09.2020, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернулась слідчий Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно, вказуючи, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 21.09.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20.09.2020 у період з 11:45 до 12:15 годин за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 25, невстановлена особа шляхом вільного доступу, викрала особисті речі ОСОБА_4 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив про те, що 20.09.2020 йому зателефонував його син ОСОБА_5 , 2006 р.н. та повідомив про те, що 20.09.2020 невстановлена особа скоїла крадіжку його велосипеду «Thailler» біля магазину «АТБ-Маркет», який розташований на вул. Золочівській у м. Харкові.

В ході проведення огляду місця події від 23.09.2020 за адресою: м. Харків, вул. Грушевського, 5, у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був вилучений велосипед «Thailler» в корпусі чорно-біло-червоного кольору.

24.09.2020 був проведений огляд велосипеду та він був визнаний речовим доказом по вищевказаному кримінальному провадженню.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що вищевказане майно є викраденим майном та предметом кримінального правопорушення. Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного предмету, який є важливим речовим доказом по кримінальному провадженню, що може перешкодити встановленню істини по справі.

В судове засідання слідчий не з`явився, заявою до суду справу просить слухати у його відсутності. Клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити.

Потерпілший, власник майна належним чином повідомлений про слухання справи, у судове засідання не з`явився. За таких обставин, неприбуття особи не є перешкодою для розгляду клопотання.

В такому випадку, згідно ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 21.09.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході проведення огляду місця події від 23.09.2020 за адресою: м. Харків, вул. Грушевського, 5, у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був вилучений велосипед «Thailler» в корпусі чорно-біло-червоного кольору.

Постановою слідчого вказаний предмет був визнаний речовим доказом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим в судовому засіданні доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказана річ має доказове значення для даного кримінального провадження, а також під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на вказану вилучену річ.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

Клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на велосипед «Thailler» в корпусі чорно-біло-червоного кольору, який був вилучений в ході огляду місця події від 23.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вказаний предмет має суттєве значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Велосипед «Thailler» в корпусі чорно-біло-червоного кольору передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому роз`яснити вимоги ст. 388 КК України та ст. 100 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1