Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/327/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000475 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Олевського районного суду Житомирської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000475 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні судом поставлено питання щодо повернення обвинувального акту прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та приведення його у відповідність з вимогами закону.

Прокурор в судовому засіданні стосовно повернення обвинувального акту зазначив, що на його думку, дійсно є особливий порядок для розгляду кримінальних проступків, але оскільки відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 крім кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.185 та ч.1 ст.162 КК України обвинувачується також за ч.2 ст.185 КК України, що в розумінні норм чинного КПК України є злочином, він відносить це питання на розсуд суду.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, надали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд прийшов до наступних висновків.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України ««Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі Закон №2617-VIII), згідно з яким ч.1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки та злочини.

Відповідно до ч.2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Ч.1 ст.185 КК України передбачає, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч.2 ст.185 КК України крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Також, ч.1 ст.162 КК України передбачає, що незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Таким чином відповідно до вищевказаного Закону №2617-VIII, діяння вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч.2 ст.185 КК України, є злочином, а діяння за ч.1 ст.185 КК та за ч.1 ст.162 КК України, є кримінальними проступками.

Згідно ст.217 КПК України передбачено, що не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. Прокурором у підготовчому судовому засіданні не доведено, що окремий розгляд цих кримінальних правопорушень може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

В підпункті 3 пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» зазначено, що у кримінальних провадженнях за сукупністю злочинів, один або декілька з яких визначені як кримінальні проступки, в яких до набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене частиною другою статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий за погодженням із прокурором виділяє в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, якщо це можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду, та здійснює дізнання в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Кримінальне провадження щодо злочину продовжує здійснюватися в порядку, визначеному цим Кодексом.

Крім того, слід відзначити, що процедури судового розгляду щодо злочину і кримінального проступку, відповідно до положень КПК України, мають істотні розбіжності і регламентовані різними главами КПК України.

Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року містить імперативну норму щодо обов`язку суду повернути прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальних провадженнях про правопорушення, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду. Більше того, положення КПК України та Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року не наділяють суд правом вирішувати питання об`єднання в одне провадження чи роз`єднання у різні провадження щодо кримінального проступку та щодо злочину у справах обвинувальні акти в яких скеровані до суду, але не призначені до судового розгляду станом на 01.07.2020 року і визначають чіткий алгоритм дій, який починається з прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, а у подальшому прийняття одного з рішень, відповідно до вищеописаної процедури встановленої у наведених вище положеннях.

Аналіз положень Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року свідчить про те, що він спрямований на гуманізацію кримінальної відповідальності шляхом перегляду міри покарань за вчинення окремих кримінальних правопорушень, а також має на меті встановлення механізму забезпечення швидкого розслідування кримінальних правопорушень невеликої тяжкості та зменшення навантаження на слідчих органів досудового розслідування, а також спрощення процедури судового розгляду.

Пункт 5 абзацу 4 Розділу II Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року не містить положень щодо визначення вимог до процедури повернення обвинувального акту, зокрема не містить вимог щодо вирішення даного питання у судовому засіданні чи без виклику сторін, не покладає на суд обов`язок виносити дане питання на обговорення або заслуховування думки учасників процесу з цього питання, тощо.

З наведеного суд приходить до висновку, що законодавець визначаючи процедуру повернення обвинувального акту щодо кримінального проступку, наділив суд повноваженнями виконати вищенаведену імперативну вимогу у максимально швидкий (розумний) строк, що повністю кореспондується з тим, що, як вже було зазначено вище, Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року спрямований, серед іншого, на встановлення механізму забезпечення швидкого розслідування кримінальних правопорушень невеликої тяжкості та спрощення процедури судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000475 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України, який станом на 01.07.2020 року не призначений до судового розгляду, підлягає поверненню прокурору, для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 систематично не з`являється у судові засідання для розгляду даної справи, а саме:

У підготовче судове засідання призначене на 13.07.2020 року обвинувачений не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , яка зазначена в обвинувальному акті. Відповідно до ухвали суду від 13.07.2020 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 29.10.2020 року та надано судове доручення про привід обвинуваченого ОСОБА_4 , виконання якого доручено працівникам поліції Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

29.10.2020 року в підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Відповідно до рапорту ДОП Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 29.10.2020 року ухвалу суду від 13.07.2020 року про привід обвинуваченого ОСОБА_4 для участі у підготовчому судовому засіданні призначеному на 29.10.2020 року виконати не представилося можливим, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_4 за місцем свого проживання. Відповідно до ухвали суду від 29.10.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 16.11.2020 року та надано судове доручення про привід обвинуваченого ОСОБА_4 , виконання якого доручено працівникам поліції Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

У підготовче судове засідання 16.11.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. Відповідно до рапорту ДОП Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 16.11.2020 року ухвалу суду від 29.10.2020 року про привід обвинуваченого ОСОБА_4 для участі у підготовчому судовому засіданні призначеному на 16.11.2020 року виконати не представилося можливим, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_4 за місцем свого проживання. Фактичне місце перебування обвинуваченого ОСОБА_4 не відомо. Відповідно до ухвали суду від 16.11.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 27.11.2020 року та надано судове доручення працівникам Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області провести необхідний комплекс слідчих (розшукових) дій по встановленню місця проживання та перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою приводу його у судове засідання, призначене на 27.11.2020 року.
27.11.2020 року в підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. Як вбачається з рапорту ДОП Олевського ВП ОСОБА_6 від 27.11.2020 року ухвалу суду від 16.11.2020 року про проведення необхідного комплексу слідчих (розшукових) дій по встановленню місця проживання та перебування обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою приводу його у судове засідання, призначене на 27.11.2020 рокувиконати не представилося можливим, оскільки ОСОБА_4 відсутній за місцем проживання вже тривалий час. В ході спілкування із сусідами ОСОБА_4 вони повідомили, що за адресою проживання не бачили його вже близько трьох місяців. Де на даний час може перебувати ОСОБА_4 не відомо.

Враховуючи, що ст. 214 КПК України передбачено, що підготовче судове засідання повинно бути проведене не пізніше п`яти днів з дня надходження обвинувального акту до суду, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду 20.02.2020 року, судом неодноразово були винесені ухвали про привід обвинуваченого, про встановлення місцезнаходження обвинуваченого, тому суд не вбачає можливості відкладення підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо місця проживання обвинуваченого. В обвинувальному акті зазначено, що місцем проживання обвинуваченого є: АДРЕСА_1 , разом з тим, з наданих до суду документів вбачається, що ОСОБА_4 не мешкає за зазначеною адресою. Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором в обвинувальному акті не зазначена адреса проживання обвинуваченого, за якою його можливо було б викликати у судове засідання.

Будь-який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався. Підстав для оголошення обвинуваченого в розшук не встановлено.

Відповідно до ст.335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується відповідно до ст.335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Таким чином, зі змісту ст.335 КПК України випливає, що обвинувачений може бути оголошений в розшук з зупиненням провадження у справі лише у разі його ухилення від суду.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не вжито заходів щодо доставки до суду ОСОБА_4 для забезпечення участі в судовому розгляді, а суд позбавлений такої можливості через відсутність в обвинувальному акті фактичної адреси проживання обвинуваченого, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність з вимогами закону.

Передбачених ст.335 КПК України підстав для оголошення в розшук обвинуваченого суд не вбачає, оскільки відповідно до вимог ст.22 КПК України прокурор не надав доказів ухилення ОСОБА_4 від явки за викликом суду, як того вимагає норма ст.335 КПК України.

Крім того, враховуючи передбачені законом стислі процесуальні строки, рекомендовано органу досудового розслідування зазначати в обвинувальному акті, крім даних, зазначених ст..291 КПК України, також контактні телефони учасників кримінального провадження з метою забезпечення можливості їх оперативного виклику до суду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, Законом України №2617-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» суд-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000475 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України - повернути прокурору Коростенської місцевої прокуратури для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України та приведення його у відповідність з вимогами закону.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1