Ухвала
іменем України

07 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 688/1365/18
провадження № 51-1363ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення,
встановив:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Відповідно до статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
ОСОБА_4 виправдано за частиною 1 статті 357 КК у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року у зв`язку з відмовою обвинуваченого від апеляційної скарги.
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення.
Верховний Суд ухвалою від 18 березня 2020 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року щодо нього в зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції по суті апеляційним судом не переглядався, так як засуджений відмовився від своєї апеляційної скарги.

Суддя Хмельницького апеляційного суду ухвалою від 22 вересня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року, оскільки повторне звернення засудженого до апеляційного суду з одних і тих же підстав, з того ж предмету спору, є неможливим.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року щодо нього в частині призначеного йому покарання. Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим.
Перевіривши касаційну скаргу скаржника на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
У частині 1 статті 424 КПК визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Частиною 2 статті 424 КПК встановлено, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Так, ОСОБА_4 наводить доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції, однак не звернув увагу на те, що в даному кримінальному провадженні предметом розгляду суду касаційної інстанції у відповідності до статті 424 КПК можуть бути ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, тобто ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, яку засуджений і додає до касаційної скарги.
При цьому, скаржник не вказує на незаконність ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та доводів щодо цього рішення не наводить.
Отже, вказана неузгодженість та суперечності в касаційній скарзі ОСОБА_4 позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Проте, у касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимоги лише щодо вироку суду першої інстанції, при цьому, як вже зазначалося, не звернув увагу на те, що предметом розгляду в даному кримінальному провадженні може бути ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Крім того, касаційна скарга ОСОБА_4 адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тоді як, у відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК скаржник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3