Провадження №1-кс/760/5898/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 27.07.2020 року ним було направлено до Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення детективом Національного бюро Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.
Вказана заява була отримана Управлінням внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України 29.07.2020 року.
Однак, станом на 10.08.2020 року жодної відповіді від УВК НАБУ на дану заяву скаржнику не направлено, відомості щодо кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено.
У зв`язку з цим скаржник просить визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення детективом Національного бюро Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України та зобов`язати посадових осіб Управління внести зазначені відомості до ЄРДР.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України в судове засідання свого представника не направило, про дату та час розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомило.
Враховуючи стислі строки розгляду скарги, встановлені ч. 2 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Вислухавши думку скаржника, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Встановлено, що 27.07.2020 року ОСОБА_3 було направлено до Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення детективом Національного бюро Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.
Як зазначає скаржник, після отримання вказаної заяви про вчинення кримінального правопорушення Управлінням внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України не внесено відомості викладені в ній до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим вважає таку бездіяльність незаконною.
Однак, слідчий суддя не погоджується з такими твердженнями скаржника з огляду на наступне.
Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» передбачає, що найбільш складним і неоднозначним питанням, яке характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг, є правова оцінка заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення. У слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях вносяться лише визначені як такі, що на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Реалізація другого підходу, крім іншого, допускає розгляд заяв, які не містять таких відомостей, у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
З наведених положень КПК України вбачається, що реєстрація в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Проте, заявником у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 27.07.2020 року, отриманої Управлінням внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України 29.07.2020 року, не було викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Зазначене свідчить, що не було допущено бездіяльність в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Водночас, у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 порушує питання стосовно процедури обшуку та зазначає про порушення його прав на фіксування такого обшуку та неотримання повного відеозапису обшуку.
При цьому, скаржник не позбавлений можливості звернутись до суду зі скаргою на дії детектива під час обшуку.
Ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Згідно ст. 397 КК України вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці карається штрафом від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Ті самі дії, вчинені службовою особою з використанням свого службового становища, караються штрафом від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Заявником у поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину детективом Національного бюро Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 . Ним не визначено усі складові кримінального правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 397 КК України.
Зокрема, об`єктом злочину за ч. 2 ст. 397 КК України є встановлений законом порядок здійснення правосуддя в частині забезпечення права особи на й захист чи представлення й інтересів під час розгляду справи у суді, а також нормальна діяльність захисника чи представника особи
Об`єктивна сторона злочину може характеризуватися діями або бездіяльністю і проявляється у 1) вчиненні у будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи з надання правової допомоги, 2) порушенні встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці
Склад розглядуваного злочину у першій його формі має місце тоді коли вчинення зазначених перешкод а) здійснюється щодо правомірної діяльності захисника чи представника особи, б) предметом такої діяльності є надання правової допомоги.
Не утворює складу такого злочину вчинення перешкод діяльності захисникові чи представникові особи, яка не пов`язана з наданням правової допомоги. За наявності підстав такі дії можуть бути кваліфіковані за іншими статтями Особливої частини КК (зокрема за ст.ст. 356, 364)
Суб`єкт злочину загальний.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
Також слід зазначити, що наявність або відсутність конкретного складу злочину може бути встановлена слідчим в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке за заявою заявника зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Під час досудового розслідування слідчий зобов`язаний перевірити всі факти, викладені у заяві про вчинення злочину та визначити остаточну кваліфікацію кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).
Всі встановлені обставини справи і повну кваліфікацію дій осіб, які будуть підозрюватись у вчиненні злочину (злочинів), слідчий може викласти лише в обвинувальному акті.
На стадії ж внесення в ЄРДР відомостей про злочин, короткий виклад обставин і попередня кваліфікація злочину визначаються суто особою, яка вносить відповідні відомості і ніхто не вправі вплинути на ці дії, які навіть не підлягають оскарженню слідчому судді.
За вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді не віднесено визначення правової кваліфікації злочину.
Враховуючи вищевикладене, а також положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
З огляду за зазначене та керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1