Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/391/2020 Справа № 641/7268/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
інспектора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
секретаря - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про застосування положень ст. 82 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилалась на те, що відбуває покарання з 2014 року, за цей час не мала стягнень, позитивно характеризується, має 3 заохочення, працевлаштована швачкою в ДУ «Качанівська ВК (№ 54)» з відрядною формою оплати праці. В скоєному злочині, за який їй призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі, свою провину визнала в повному обсязі та розкаялась. На теперішній час відбула від строку покарання, тому звертається до суду із вказаним клопотанням.
В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 клопотання підтримала, просила його вимоги задовольнити. При цьому вказала, що позитивно характеризується, на її поведінку нарікань з боку адміністрації установи немає, в колективі стосунки позитивні. Пояснила, що до неї було застосовано захід впливу у виді профілактичної бесіди з боку адміністрації установи, оскільки вона більше за дозволене дивилась телевізор. Крім того, вказала, що виконавчі листи до установи не надходили, тому нею не було відшкодовано шкоду потерпілим, визначену за вироком суду. Таким чином, вважала, що до неї можливо застосувати заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Захисник засудженої адвокат ОСОБА_4 , підтримала клопотання своєї підзахисної, вважала можливим його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти клопотання засудженої, при цьому вказав, що на теперішній час засуджена ОСОБА_5 не довела, що стала на шлях виправлення. Вказав, що, хоча, до засудженої не було застосовано стягнень, проте застосовувались заходи впливу, а саме бесіда профілактичного характеру, останньою в добровільному порядку не відшкодовано шкоду потерпілим, визначену вироком суду. Також прокурор вказав, що оцінюючи в сукупності поведіку засудженої, вважає не можливим на теперішній час застосування положень ст. 82 КК України до останньої.
Інспектор Качанівської ВК № 54 при розв`язанні клопотання засудженої зазначила, що питання про застосування положень ст. 82 КК України було розглянуто комісією та останній відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, Особову справу засудженої ОСОБА_5 , дійшов наступного.
Так, вироком Артемівського районного суду м. Луганська від 22.06.2012 року ОСОБА_5 засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі, який ухвалою апеляційного суду Луганської області від 09.10.2012 року залишений без змін (а.с.10-12,16-17 Особової справи).
Ухвалою від 29.01.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк попереднього ув`язнення з 16.01.2012 року по 09.10.2012 року, відповідно до ЗУ № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с. 18 Особової справи).
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, згідно частини 3 якої призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі частини першої статті 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Як вбачається із характеристики засудженої, що міститься в матеріалах Особової справи від 02.09.2020 року, засуджена ОСОБА_5 , раніше не судима, початок строку відбування покарання 16.01.2012 року. Кінець строку 23.04.2025 року. Засуджена ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.01.2012 року.
Під час перебування у Луганському слідчому ізоляторі характеризувалась задовільно, стягнень та заохочень не мала. До праці не залучалась. З 16.10.2014 року засуджена відбуває покарання ДУ «Качанівська ВК (№54)», за час відбування покарання стягнень не має, проте, рішенням дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення засудженій ОСОБА_5 від 05.06.2018 року - прийнято рішення обмежитись бесідою та проведено бесіду профілактичного характеру. Адміністрацією установи заохочувалась 3 рази. На підприємстві установи працевлаштована швачкою з відрядною формою оплати праці. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Виконує передбачені законодавством вимоги персоналу. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», «Правова просвіта», «Духовне відрядження», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години. До участі у реалізації програм відноситься задовільно. Але активності не проявляє. Соціально корисні зв`язки підтримує з матір`ю та сином шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. Рішенням комісії виправної колонії відмовлено у зміні умов тримання, як особі яка не стає на шлях виправлення. За вироком Артемівського районного суду м. Луганська від 22.06.2012 рку вину у скоєному злочині визнала, за вироком на засуджену покладено відшкодування, проте, виконавчі листи не надходили до установи (а.с.180-181 Особової справи).
Згідно Довідки про заохочення та стягнення засудженої ОСОБА_5 , за час перебування в ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» має 3 заохочення у 2016, 2018,2019 році, стягнень не має (а.с. 182 Особової справи).
Рішенням дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення засудженій ОСОБА_5 від 05.06.2018 року - прийнято рішення обмежитись бесідою та проведено бесіду профілактичного характеру, згідно Витягу від 05.06.2018 року (а.с. 109,114 Особової справи).
З рапортів від 29.12.2017 року, 29.03.2017 року, 29.06.2018 року, 28.09.2018 року, 29.03.2019 року, 05.07.2019 року,03.10.2019,27.03.2020 року,26.06.2020 (а.с 98,102,122,138,149,161,172,176 Особової справи) ставиться питання щодо оцінювання поведінки засудженої ОСОБА_5 як особи, яка стає на шлях виправлення.
З витягів з протоколів від 29.12.2017 року, 29.12.2017,29.03.2018 року, 29.06.2018 року, 28.09.2018 року, 01.04.2019 року,05.07.2019 року,03.10.2019 року, 27.03.2020 року,26.06.2020 року (а.с. 99, 100,103,104,123,140,151,154, 160,173,178 Особової справи) поведінка засудженої оцінюється як особи, яка стає на шлях виправлення.
Відповідно до Витягу з протоколу № 27 засідання комісії від 02.09.2020 року ДУ «Качанівська ВК (№ 54) з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - на ОСОБА_5 вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким як особи, яка не стала на шлях виправлення. Повторно розглянути питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше ніж через рік (а.с. 183).
Положеннями пп. «Б» п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що головною умовою прийняття такого рішення про заміну невідбутої частини покарання є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, проаналізувавши поведінку засудженої ОСОБА_5 , її ставлення до праці, характеристику за весь час відбування покарання в сукупності, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженої в цілому суд дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_5 на даний час стає на шлях виправлення, але не довела свого виправлення, а тому, до неї не може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст. ст.81,82 КК України, 537, 539 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування положень ст. 82 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженою та представником Качанівської ВК № 54 у той же строк з дня отримання копії ухвали.
Копію ухвали, негайно, після її проголошення направити засудженій та начальнику Качанівської ВК № 54. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя- ОСОБА_1