Дата документу 21.01.2021 Справа № 331/2951/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2951/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/328/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Покровське Снігурівського району Миколаївської області, громадянка України, маюча базову середню освіту, офіційно не працює, не заміжня, дітей на утриманні не має, постійного місця реєстрації не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

1) 25 вересня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту;

2) 5 травня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту. Звільнена 8 травня 2020 року по відбуттю строку покарання,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 23 вересня 2020 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні 5 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

10 липня 2020 року, в період часу з 17 год. 01 хв. до 17 год. 04 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці торгового залу зазначеного супермаркету взяла товар, що належить ТОВ «Омега», а саме: пляшку горілки «Белведере», ємкістю 0,5 літри, вартістю 520 гривень, яку сховала під верхнім одягом. Далі, ОСОБА_7 , не маючи наміру розраховуватись за вищевказаний товар, вийшла з торгового залу супермаркету через зону, призначену для входу та не обладнану касами, не розплатившись за нього, після чого попрямувала до виходу з приміщення, утримуючи при собі вищевказане майно. Проте, довести свій умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця їй не вдалось, оскільки на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_7 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 520 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, 13 липня 2020 року, в період часу з 18 год. 20 хв. до 18 год. 22 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці торгового залу зазначеного супермаркету, взяла товар, який належить ТОВ «Омега», а саме: пляшку горілки «Грей Гус», ємкістю 0,5 літри, вартістю 399 грн. 20 коп., яку сховала під верхнім одягом. Далі, ОСОБА_7 , не маючи наміру розраховуватись за вищевказаний товар, вийшла з торгового залу супермаркету через зону, призначену для входу та не обладнану касами, не розплатившись за нього, після чого попрямувала до виходу з приміщення, утримуючи при собі вищевказане майно. Проте, довести свій умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця їй не вдалось, оскільки на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_7 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 399 грн. 20 коп., але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, 20 липня 2020 року, приблизно о 10 год. 40 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у торговому залі супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного супермаркету, намагалась таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Омега», сховавши його до себе під одяг, а саме: пляшку горілки «Грей Гус», ємкістю 0,5 літри, вартістю 399 грн. 20 коп., чим намагалась спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на зазначену суму, але не довела злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівником охорони після проходження касової зони супермаркету та в подальшому передана працівникам поліції.

Крім того, 26 серпня 2020 року, о 15 год. 45 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці торгового залу зазначеного супермаркету, взяла товар, який належить ТОВ «Омега», а саме: пляшку горілки «Белведере», ємкістю 0,5 літри, вартістю 520 гривень, яку сховала під верхнім одягом. Далі, ОСОБА_7 , не маючи наміру розрахуватись за вищевказаний товар, вийшла з торгового залу супермаркету через зону, призначену для входу та не обладнану касами, не розплатившись за нього, після чого попрямувала до виходу з приміщення, утримуючи при собі вищевказане майно. Проте, довести свій умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця їй не вдалось, оскільки на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_9 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 520 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, 8 вересня 2020 року, о 16 год. 43 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташованих за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці торгового ралу зазначеного супермаркету, взяла товар, який належить ТОВ «Омега», а саме, пляшку горілки «Белведере», ємкістю 0,5 літри, вартістю 520 гривень, яку сховала під верхнім одягом. Далі, ОСОБА_7 , не маючи наміру розраховуватись за вищевказаний товар, вийшла з торгового залу супермаркету через зону, призначену для входу та не обладнану касами, не розплатившись за нього, після чого попрямувала до виходу з приміщення, утримуючи при собі вищевказане майно. Проте, довести свій умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця їй не вдалось, оскільки на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_10 ТА виконана всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 520 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежати від її волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_7 , вважає призначене їй покарання таким, що є несправедливим внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відсутність тяжких наслідків, відшкодування заподіяної шкоди, наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів як обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, неофіційно працює швачкою, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітнього сина, хворіє на тяжке захворювання суд першої інстанції міг призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання.

Просить вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 місяців арешту.

Представник потерпілого ТОВ «Омега» ОСОБА_11 до судового засідання не прибув, подав заяву, в якій просить справу розглядати його відсутності, при вирішення питання про призначення покарання покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який рішення суду першої інстанції вважав законним, обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи, підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченої ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник обвинуваченої фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, визнав щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів та відшкодування завданих збитків шляхом повернення викраденого майна за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченої, яка раніше судима за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинила інкриміновані їй злочини через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, незаміжня, дітей на утриманні не має, постійного місця реєстрації та проживання не має, не працевлаштована, стабільного джерела доходу не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачена раніше неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, умисних корисливих злочинів, має не погашені та не зняті в установленому законом порядку судимості, вчинила 5 епізодів інкримінованих їй кримінальних правопорушень через менш ніж 3 місяці після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, раніше неодноразово відбувала покарання в місцях позбавлення волі, раніше двічі звільнялась від відбування покарання умовно-достроково (а.с. 137-142), однак це не призвело до позитивних змін в її особистості й не створило у неї готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків вона для себе не зробила та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про її підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачена не працює, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має, а попередній кримінальний досвід свідчить про те, що вона заробляє на життя шляхом вчинення злочинів, до того ж, вона не має стійких соціальних зв`язків, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, і підстави як для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до вказаного покарання, так і пом`якшення їй розміру призначеного покарання, відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та даним про її особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання в майже мінімальних межах санкції статті, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (єдиний унікальний номер 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на попередній кримінальний досвід обвинуваченої, наявність у неї не знятих та не погашених судимостей, факт неодноразових звільнень від відбування покарання умовно-достроково у минулому, факт призначення їй покарання у вигляді арешту за двома попередніми вироками, а також дані про особу обвинуваченої, у суду першої інстанції не було правових підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого остаточного покарання, ніж у вигляді 1 року позбавлення волі, яке, на переконання колегії суддів, не є явно несправедливим через суворість.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої з приводу неналежного врахування судом першої інстанції ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутності тяжких наслідків, а також того, що ОСОБА_7 щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочинів, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував всі обставини при призначенні обвинуваченій покарання та прийшов до висновку про можливість призначення їй покарання не в максимальних межах санкції.

Колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачена відшкодувала завдану шкоду, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме за сприяння працівників охорони супермаркету було повернуто викрадене майно, належне потерпілій стороні.

Також колегія суддів зазначає, що захворювання на туберкульоз не може бути підставою для призначення більш м`якого покарання, оскільки ця обставина не утримали обвинувачену від вчинення корисливих злочинів.

Доводи апеляційної скарги про позитивну характеристику за місцем проживання, неофіційне працевлаштування швачкою та наявність на утриманні неповнолітнього сину, колегія суддів до уваги не бере, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження цього, і до апеляційної скарги сторона захисту відповідні документи не надала.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженою, яка утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4