Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 140/2715/16-к
Провадження № 1-в/930/2/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Немирів клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання за злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, за який призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, у зв`язку із важкою хворобою , -
ВСТАНОВИВ:
До Немирівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 1.04.2017 року у зв`язку із важкою хворобою.
Клопотання мотивоване тим, що 11.04.2017 року вироком Немирівського районного суду Вінницької області його було визнано винним у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Не погодившись із даним рішенням суду ним подано апеляційну скаргу на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 11.04.2017 року справа № 140/2715/16-к.

У своїй апеляційній скарзі він просив суд змінити вирок Немирівського районного суду від 11.04.2017 року відносно нього ОСОБА_4 в частині призначення міри покарання, а саме призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його, ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати його, ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, з врахуванням вироку Немирівського районного суду від 16.01.2016 року призначити покарання остаточно у виді позбавлення волі строком на три роки шість

місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його, ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України забов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з пробаціїпро зміну місця проживання, роботи, навчання.

Прокурор Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу зі змінами, просив вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 11.04.2017 року щодо нього, ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України у частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України «Про кримінальну відповідальність», що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Однак ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.06.2019 року, суд частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора. В задоволенні його скарги суд відмовив.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 11.04.2017 року відносно нього, ОСОБА_4 за ч. З ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Виключити вказівку про застосування ст. 71 КК України при призначенні йому, ОСОБА_4 , остаточного покарання.

В решті вирок залишити без змін.

Не погодившись із рішенням судів попередніх інстанцій, ним було подано касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25.06.2019 року.

Однак постановою Верховного суду України в задоволенні його касаційних вимог було повністю відмовлено. Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25.06.2019 року було залишено без змін.

ОСОБА_4 , вважаю, що рішення судів по даній справі є занадто суворими в частині обрання міри покарання, так як покарання призначене судами не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого через його суворість, яке хоча і не виходить за межі санкції, але за своїм видом і розміром є несправедливим.

Під час постановлення своїх рішень не взяли до уваги обставини вчинення протиправних дій, відсутність шкідливих наслідків від скоєного.

Крім того, не було враховано його стан здоров`я. ОСОБА_4 є інвалідом першої групи зв`язку з наявністю термінальної ниркової недостатності та по життєвим показникам. Йому показано проведення амбулаторного гемодіалізу (один із методів поза ниркового очищення крові (екстракорпоральна терапія) 3 рази на тиждень : понеділок, середа, п`ятниця). У разі пропуску процедури гемодіалізу можливі незворотні ускладнення, які можуть призвести до смерті.

Мета покарання передбачає не лише покарати винного, а і виправити засуджених і запобігти вчиненню нових злочинів. Відбуваючи реальну міру покарання, він не зможе проходити процедуру гемодіалізу, що в подальшому може призвести до смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому,- карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Суди не застосували норму закону, яку можливо застосувати з урахуванням його стану здоров`я, ст. 75 КК України та ч. 1 ст. 76 КК України.

Ч. 2 ст. 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Тобто, ч. 2 ст. 84 передбачає можливість звільнення від покарання або від подальшого його відбування за таких умов: 1) особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної; 2) це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку; 3) врахування судом тяжкості зчиненого злочину, характеру захворювання, особи засудженого та інших обставин справи.

Звільнення від покарання за хворобою застосовується у випадках, коли досягнення мети покарання стає нереальним через хворобу особи, яка вчинила злочин. Відбування покарання такими особами є недоцільним через неможливість їх виправлення в умовах відбування покарання і застосування заходів виправно-трудового впливу. До тяжких можна віднести хвороби, включені до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Виявлення таких осіб покладається на лікарсько-трудові комісії, які створюються при лікарнях для засуджених. Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

У Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання № 3/6 від 18.01.2000 року Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 березня 2000 року за № 155/4376, в ч.11 зазначені хвороби нирок з хронічною нирковою недостатністю в термінальній стадії.

До таких захворювань частиною 11 даного Переліку включено наступні хвороби: хронічний гломерулонефрит (п. 11.1), хронічний пієлонефрит (п.11.2), гідронефроз (п.11.3), кістозна хвороба нирок (п. 11.4).

Усі вищезазначені хвороби є такими, що потребують життєво необхідної процедури - гемодіалізу, відсутність якої може спричинити незворотні смертельні наслідки.

Згідно медичного висновку, у нього виявлено термінальну ниркову недостатність, що є однією із тих хвороб, які включені до Переліку захворювань, та які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання.

ОСОБА_4 , показано проведення амбулаторного гемодіалізу (один із методів позаниркового очищення крові (екстракорпоральна терапія)) З рази на тиждень (понеділок, середа, п`ятниця). У разі пропуску процедури гемодіалізу можливі незворотні ускладнення, які можуть призвести до смерті.

На сьогодні в кримінально-виконавчих установах фактично немає умов для надання кваліфікованого медичного обслуговування, тому тримати засудженого, який захворів на тяжку хворобу, перелік яких передбачений наказом № 3/6 від 18.01.2000 р., немає жодного сенсу. До того ж, це створює додаткову небезпеку для інших засуджених та персоналу кримінально виконавчої установи.

Європейський суд з прав людини, в контексті дотримання статей 2-3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виокремлює трискладові, які необхідно розглядати під час вирішення питання про можливість звільнення засудженого за хворобою:

-медичний стан в`язня;

-адекватність медичної допомоги, яка надається в умовах утримання;

-доцільність утримання з огляду на стан здоров`я заявника (зокрема, рішення від 28.03.2006 р. у справі «Мельник проти України»).

Європейським комітетом з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню було винесено наступні висновки: стан медичного забезпечення засуджених на сьогодні є вкрай низьким і тому їх звільнення за хворобою необхідно розглядати скоріше як необхідність, пов`язану з неможливістю з убезпечення належного лікування в колоніях.

Отже, застосування цієї підстави звільнення повинно мати більш гуманне забарвлення 2 основним критерієм, за яким відбувається оцінювання можливості звільнити особу, необхідно розглядати фізичний стан засудженого та можливість зберегти його здоров`я, а також забезпечення безпеки для інших засуджених і персоналу колонії.

Засуджений ОСОБА_4 просив задовольнити його клопотання та звільнити його від призначеного покарання вироком Вінницького апеляційного суду від 25.06.2019 року у виді позбавлення волі у зв`язку із важкою хворобою.
В судовому засіданні прокурор Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 щодо заявленого клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання за хворобою заперечує, просить відмовити у його задоволенні.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 дійшов наступного висновку.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.06.2019 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 11.04.2017 року змінено в частині призначеного покарання. Виключено вказівку про застосування ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 . В решті вирок залишено без змін.
Судом також досліджено висновок експертів № 103-к згідно якового встановлено, що ОСОБА_4 хворіє на «Хронічну хворобу нирок V-Д стадія. Полікістоз нирок дорослого типу. Термінальна стадія хронічної ниркової недостатності, пролонгована програмним гемодіалізом з 05.11.2014 року. Хронічний двобічний пієлонефрит, ст. латентного запалення. Вторинна анемія. Ренальна гіпертензія ІІІ ст.» Крім того, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в Немирівській ЦРЛ з 06.02.2020 р. по 13.02.2020 р. з діагнозом «Негоспітальна лівобічна полі сегментарна пневмонія, середньої важкості ІІІ кл. гр. ПН ІІ ВН ІІ. Полікістоз нирок ХХН Vст. ХНН Vст. Подовжена гемодіалізом», та з 19.03.2020 р. по 21.04.2020 р. і з 22.04.2020 р. по 25.05.2020 р. з діагнозом з 22.04.2020 р. по 25.05.2020 р. з діагнозом «Хронічна хвороба нирок V ст. Полікістоз дорослого типу. Двобічний пієлонефрит в ст. латентного запалення. Термінальна стадія ХНН, продовжена хронічним гемодіалізом. Ренальна гіпертензія. Обмінна міокардіопатія, СН ІІА.».
ОСОБА_4 перебуває на обліку в Центрі нефрології та діалізу (ЦНтаД) ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з 2014 року. Лікування отримує в сателітному відділенні амбулаторного гемодіалізу і проходить процедуру хронічного гемодіалізу по 4 години на тиждень у спеціалізованому відділенні гемодіалізу ЦН та Д (м. Немирів). Окрім гемодіалізу отримує необхідне медикаментозне симптоматичне лікування. 02.12.2014 р. комісією Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи ОСОБА_4 встановлена безстроково перша Б група інвалідності.
Виявлені у ОСОБА_4 захворювання нирок з урахуванням їх характеру, перебігу та проявів ускладнень, станом на 2020 рік підпадають під п. п.11.2 та 11.4 «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання» (Наказ Держдепартаменту України з питань виконання покарань та МОЗ України № 3/6 від 18.01.2000 р. та Наказ Міністерства юстиції України та МОЗ України «Про затвердження порядку організації медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» № 1348/5/572/від 15.08.2004 р.).
Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 84 КК України передбачена можливість звільнення від покарання за хворобою.
Згідно ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Таким чином, ч. 2 ст. 84 КК України визначено, що особа може бути звільнена від покарання за хворобою у двох випадках: перший - якщо вона після вчинення злочину за хворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання та другий випадок - якщо на вказану хворобу особа захворіла після постановлення вироку.
Диспозиція вказаної норми, а саме ч. 2 ст. 84 КК України, також розмежовує можливість звільнення особи від покарання та від подальшого відбування покарання.
Так, зазначена диспозиція передбачає два види звільнення від відбування покарання за хворобою, один з яких - відмова держави від подальшого виконання покарання щодо особи, яка під час його відбування захворіла на тяжку хворобу та другий - відмова держави від виконання призначеного особі покарання, якщо така особа після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу.
Передумовою звільнення у другому випадку, а саме звільнення від відбування покарання за хворобою, є засудження особи з призначенням їй такого покарання, відбуванню якого перешкоджатиме наявне у такої особи тяжке захворювання.
Відмінність між вказаними окремими видами звільнення полягає у тому, що при першому виді звільнення від відбування покарання таке покарання вже відбувається особою, а при другому - воно тільки призначене судом і ще не відбувається, про що свідчить конструкція в диспозиції ч. 2 ст. 84 КК України «може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування».
Вказане свідчить про те, що положеннями ч. 2 ст. 84 КК України, в сукупності з вимогами ч. 1 ст. 74 КК України, передбачено право суду за наявності в особи тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, звільнити винну особу від покарання.
Підставою звільнення від відбування покарання за хворобою є захворювання особи після вчинення злочину на будь-яку тяжку хворобу (крім психічної), яка на думку суду, перешкоджатиме відбуванню нею призначеного їй покарання. У цьому випадку суд також має дійти висновку про те, що певна хвороба перешкоджатиме відбуванню особою покарання з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру захворювання, особи засудженого та інших обставин справи.
Оцінюючи зазначене, суд звертає увагу, що згідно Додатку 13, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/5725, до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі «Переліку захворювань, наявна у ОСОБА_4 хвороба є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».
Відтак, судом встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_4 наявна тяжка хвороба, що перешкоджає відбуванню покарання.
На підставі зазначеного, судом встановлено, що у даному випадку відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі буде загрожувати його життю, може призвести до погіршення його здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Враховуючи обставини справи, характер захворювання та особу засудженого в сукупності із вимогами ч. 3 ст. 50 КК України, згідно із якими покарання не має на меті завдати фізичних страждань, суд приходить до переконання, що є всі підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від покарання у зв`язку з хворобою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.537,539 КПК України,ст. 74, 84 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання за хворобою - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на підставі ч.1 ст.74, ч.2 ст.84 КК України від основного покарання призначеного вироком Вінницького апеляційного суду від 25.06.2019 року у виді трьох років позбавлення волі за скоєння злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України - у зв`язку з хворобою.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1