Провадження № 1-кп/161/285/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 02 жовтня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження № 0001027 від 12.09.2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаразджа Луцького району Волинської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.01.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.186 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт, 05.05.2020 року звільнений по відбуттю покарання.

-за ст.126 ч.1 КК України (в редакції Закону від 04.06.2009 р.), -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 , 12.09.2019 р., близько 19:00 год., перебуваючи на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, протиправно, умисно завдав один удар долонею лівої руки по обличчю потерпілого, чим завдав останньому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначений злочин. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди визнав частково, зокрема, в розмірі 5000 грн.. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 , який підтвердив факт нанесення одного удару долонею руки ОСОБА_7 в область обличчя потерпілого, при обставинах, що викладені в обвинувальному акті. Заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підтримав повністю та просив задовольнити. Крім того, потерпілий наполягав в судовому засіданні на визначення суворої міри покарання ОСОБА_7 ..

Відповідно до ст. 349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом постановлено не досліджувати інші докази по кримінальному провадженні, оскільки вони не оспорюються учасниками судового розгляду.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України (в редакції Закону від 04.06.2009 р.).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, вчинив злочин, передбачений ст.126 ч.1 КК України (в редакції Закону від 04.06.2009 р.).

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, потерпілий наполягає на призначенні суворого покарання обвинуваченому, однак останній свою вину визнав повністю, має постійне місце проживання за яким характеризується із посередньої сторони, зобов`язався в подальшому дотримуватись бездоганної поведінки, тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання йому слід призначити в межах санкції ст.126 ч.1 КК України (в редакції Закону від 04.06.2009 р.) у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме вимогам ст.65 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, слід задовольнити частково, зокрема, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину щодо нього, глибину фізичних та душевних його страждань, а також інші обставини справи та вимоги розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України (в редакції Закону від 04.06.2009 р.) та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: