печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 000025,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, оскільки вручене з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, та без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння.

Наведені обставини та порушення допущені органом досудового розслідування у своїй сукупності тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

У судове засідання з`язився захисник ОСОБА_3 , скаргу підтримував в повому обсязі, просив задовольнити з мотивів що зазначені в матеріалах скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, дійшов до наступних висновків.

Так, Шостим слідчим відділом РКП СУ ФР Г`У ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

2 листопада 2018 року слідчий з ОВС шостого слідчого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві лейтенант податкової міліції ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Сдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000126 від 20.10.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 218-1, сг. 191 ч.5 КК України склав повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Дану підозру було погоджено прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1). Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1). Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив, повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Як вбачається із матеріалів провадження повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 було складено 2 листопада 2018 року слідчий з ОВС шостого слідчого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві лейтенант податкової міліції ОСОБА_6 та погоджено із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 .

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.

Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).

Відповідно до матеріалів скарги, 21 листопада 2018 року повідомлення про підозру після проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було залишено у даному помешканні.

Замість того, щоб у передбачений законом спосіб вручити ОСОБА_5 повідомлення про підозру, слідчий не вчинив жодної дії, спрямованої на інформування його про існування відносно нього кримінального провадження та підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Складання повідомлення про підозру ОСОБА_5 хоча формально і було зроблено слідчим, проте така процесуальна дія (безпосереднє вручення) не була виконана.

Отже, органом досудового розслідування письмове повідомлення про підозру не було вручено у встановлений кримінально процесуальним строк, за адресою місця проживання ОСОБА_5 та відсутній підпис на підозрі про її отримання.

Слідчому судді, не надано розписки, яка підтвердила б, що повідомлення про підозру було отримано ОСОБА_5 чи то особою, яка має право на отримання.

Крім того, є слушними доводи сторони захисту в частині необґрунтованості підозри, а семе: статтею 191 КК передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.

Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Слідчий в повідомленні про підозру заначив, що ОСОБА_5 володів 99,962 % акцій ГІуА Г «Фідобанк» та фактично був одноособовим власником банку та відповідно і майна яке належало банку на праві власності.

Також слідчий в повідомленні про підозру зазначив, що злочинна мета ОСОБА_5 полягала у відчуженні майна ГІуАТ «Фідобанк» а саме: банківських будівель, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10-Б та АДРЕСА_2 , загальною площею 5104,2 кв.м та 585,9 кв.м.

Крім того, слідчий зазначив, що маючи на меті заволодіти грошовими коштами ПуАТ «Фідобанк», ОСОБА_5 надав вказівку кредитному комітету банку щодо затвердження протоколу № 1523 від 27.11.2014 про укладення кредитного договору з 'ГОВ «ФК «Авіста» (на думку слідчого має ознаки фіктивності), з лімітом кредитування у розмірі 400 000 000 грн.

Враховуючи викладене, вказане повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КГІК України, не містить правової кваліфікації окремо кожного кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист.

Крім того, в повідомленні про підозру не вказано посилання на документ яким підтверджується заподіяна матеріальна шкода.

За наведених вище обставин, враховуючи, що органом досудового розслідування недотримано порядок повідомлення особі про підозру, та своє підтвердження знайшли доводи викладені стороною захисту у поданій скарзі, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги захисника щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінально процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 000025 задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру від 02.11.2018 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 000025 від 10.01.2019 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1