Справа № 333/2546/19
Провадження № 1-кп/333/142/20
В И Р О К
Іменем України
01 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисниці обвинуваченого-адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, цигана, громадянина України, офіційно не працюючого, холостого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-12.05.2015 року Солом`янським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 220 годин громадських робіт. Покарання не відбуте.

-16.07.2015 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців 21 день;

-16.02.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

-22.06.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 день. 11.01.2018 року звільнено з УВП на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію в 2016 році»;

-28.08.2019 року Слов`янським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

-13 вересня 2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, залишено без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 4 січня 2020 року;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі.
ОСОБА_11 , будучі раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив аналогічний корисливий злочин за наступних обставин.

06.01.2019 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та шляхом ривку із правої руки останньої вихопив мобільний телефон «Xiaomi» модель Redmi 5, в корпусі блакитного кольору, вартістю 3499 грн. 00 коп., що знаходився у пластиковому чохлі чорно сірого кольору, який для потерпілої ОСОБА_10 майнової цінності не становить, тим самим, з метою особистого збагачення, відкрито викрав майно останньої.

Після цього ОСОБА_11 покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на 3499 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

2. Пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що інкримінований йому злочин не вчиняв, поряд із цим пам`ятає, що мав місце факт продажу ним свідку ОСОБА_13 мобільного телефону фірми Самсунг, який раніше йому подарувала сестра, оскільки йому потрібні були грошові кошти. В подальшому відмовився від дачі показів, пославшись на положення ст. 63 Конституції України.

3. Докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_11 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
На підтвердження вини ОСОБА_11 стороною обвинувачення надані наступні докази:

-витяг з ЄРДР від 07.01.2019 року, кримінальне провадження №0000079 за ч. 2 ст. 186 КК України

-рапорт чергового ЧЧ Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_14 від 06.01.2019 року, згідно з яким 06.01.2019 року о 18-48 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 06.01.2019 року о 18-47 год. за адресою: Комунарський район, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 90, біля гуртожитку вихватив телефон Ксіомі Редмі - 5, побіг у біг приватного сектору (куртка чорна, шапка чорна), зріст 170 см., заявник ОСОБА_15 ;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 06.01.2019 року, згідно з яким ОСОБА_10 просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 06.01.2019 року близько 18-40 год., біля будинку № 90 по вул. Космічна відкрито заволодів ривком з рук мобільним телефоном Ксіомі Редмі 5 в корпусі блакитного кольору, imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 в чохлі блакитного кольору, з кільцем позаду, зі сколом на захисному склі у правому верхньому куті. У телефон було встановлено сім-карту з номером телефону: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , приблизною вартістю 4000 грн.;

-ксерокопія коробки мобільного телефону «Xiaomi» модель Redmi 5, imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ;

-роздруківка з офіційного сайту магазину «Алло» від 24.01.2019 року, згідно з якою вартість мобільного телефону «Xiaomi» модель Redmi 5, з урахуванням знижки становить 3499 грн.;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.01.2019 року (кримінальне провадження № 0000079 від 07.01.2019 року), згідно з яким у присутності двох понятих, потерпіла ОСОБА_10 за загальними рисами обличчя та антропометричними даними впізнала ОСОБА_11 , як особу, яка 06.01.2019 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, знаходячись біля буд. № 90 по вул. Космічній у м. Запоріжжі відкрито вихопивши з її рук, викрала мобільний телефон Ксіомі Редмі 5, в корпусі блакитного кольору, після чого зникла. Помилятися вона не може, оскільки добре запам`ятала риси обличчя та антропометричні данні. До протоколу додана фото таблиця.

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.04.2019 року (кримінальне провадження № 0000346 від 28.01.2019 року), згідно з яким у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_11 за ознаками (чи їх сукупністю), за якими особа впізнала особу за сукупністю всіх ознак обличчя, так як добре запам`ятав чоловіків, які за вищевказаних обставин відносно нього скоїли кримінальне правопорушення.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що у січні 2019 році, близько 6-8 години вечора, вона стояла біля гуртожитку по вулиці Космічній, 90 у м. Запоріжжі. До неї підійшов незнайомий чоловік та спитав, що вона робить. Чоловік був нижче неї на зріст, приблизно 170 см., чорного кольору волосся та з бородою, розмовляв не на українській мові, з акцентом. Не відриваючи очей від екрану мобільного телефону, вона відповіла, що очікує таксі, щоб їхати до подруги. В цей момент чоловік вихопив з її рук мобільний телефон та втік. В який одяг цей чоловік був одягнутий не пам`ятає, оскільки було дуже темно. Зазначила, що не впевнена, що саме обвинувачений вихопив з її рук мобільний телефон, оскільки вона не запам`ятала його обличчя. Щодо впізнання на досудовому розслідуванні потерпіла пояснила, що її запросили до райвідділу. Слідча зазначила, що їй необхідно впізнати чоловіка і запросила її до кабінету, де знаходилося 5 осіб, в тому числі і сама слідча. Все відбувалося дуже швидко, приблизно 2-3 хвилини. Вона не мала можливості роздивитися уважно всіх чоловіків. Крім того, вони не підходили під опис який вона вказала слідчій, практично всі були поголені, підстрижені і віком старше 40 років. А той, хто вирвав з її рук телефон був приблизним віком до 30 років. Вона показала на обвинуваченого лише тому, що він був нижче за інших зростом, які були набагато вище. Також вона підписала документи, не читаючи їх. На питання прокурора потерпіла пояснила, що слідча дії проходила на стільки швидко, що вона навіть не встигла сказати слідчій, що вона не впевнена, що чоловік, який вихопив з її рук телефон присутній в кабінеті. Не впевнена вона в цьому і на теперішній час. При впізнанні у райвідділі ОСОБА_11 говорив їй та присягався батьками, що це не він вихопив у неї з рук мобільний телефон.

Стороною обвинувачення в подальшому було заявлено клопотання про повторний допит потерпілої ОСОБА_10 .

Під час повторного надання пояснень ОСОБА_10 зазначила, що оскільки вона хвилювалася, то під час попереднього допиту у судовому засідання та під час досудового розслідування надала інші показання Зазначила, що після викрадення телефону вона дуже переживала з приводу його втрати, а вже після подарунку нового вона зрозуміла, що їй шкода особу, яка викрала його, з приводу чого й нею і були змінені покази. Підозрюваного впізнала за зростом, оскільки особа, яка викрала телефон була нижче від неї, в той час коли вона перебувала на парапеті, особа була не слов`янської зовнішності, одягнена у куртку чи кофту з капюшоном та темні штани, які саме вона не пам`ятає, мала і вуса и бороду, середньої статури. Впевнена, що обвинувачений є саме тією особою, яка вчинила правопорушення. Змінила покази через жалість до обвинуваченого. Також потерпіла вказала, що була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що періодично він купує телефони, що були у користуванні. Приблизно взимку 2019 року, лютий січень, точно він не пам`ятає, на ринку ОСОБА_17 у раніше не знайомого йому чоловіка він придбав мобільний телефон марки Самсунг приблизно за 800-1000 грн. Кілька днів він користувався телефоном, а потім продав його іншій особі, оскільки йому телефон не підійшов. Приблизно через 2-3 тижні до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що телефон був викрадений, запросили його до райвідділу, де було проведено слідчу дію. Під час проведення слідчої дії були присутні двоє понятих, обвинувачений та інші особи. Пам`ятає обвинуваченого як особу, яка продала йому мобільний телефон, однак на теперішній час точно не пам`ятає марку мобільного телефону.

Додатково, за клопотанням сторони обвинувачення, судом були допитані свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Так, свідок ОСОБА_18 суду показала, що працює слідчим СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. У кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 проводила слідчі дії. Під час проведення пред`явлення підозрюваного ОСОБА_11 для впізнання потерпілій ОСОБА_10 остання впізнала його одразу за загальними рисами обличчя, наявності бороди та вусів, зростом. Так, під час допиту потерпіла зазначала, що у вечірній час по АДРЕСА_3 вона тримала у руці телефон, який у неї вихопив невідомий чоловік, якого вона у подальшому упізнала на пред`явленні для впізнання. Пояснити причини, за якими у протоколі пред`явлення для впізнання потерпілій не зазначені ознаки, за якими вона упізнала підозрюваного, пояснити слідча не може. Як і надати відповідь щодо причини підписання фотокарток до протоколу пред`явлення іншим слідчим, а саме ОСОБА_19 . Зазначає, у протоколі пред`явлення для впізнання зазначені чотири особи, три з яких, на її думку мають схожі риси, а четверта ні. У 2- осіб є вуси та борода, а в інших немає. Зазначила, що потерпіла під час досудового розслідування не мала сумнівів щодо особи підозрюваного, оскільки впізнала одразу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що працює старшим слідчим ГУНП в Запорізькій області. У її провадженні перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , яке їй було передано від слідчого ОСОБА_18 , яка до його передання провела такі слідчі дії як допит потерпілої та пред`явлення їй підозрюваного для впізнання. У подальшому нею була проведена така слідча дія як пред`явлення підозрюваного для впізнання свідку ОСОБА_13 , який впізнав підозрюваного як особу, яка продала йому мобільний телефон. Щодо встановлення кола свідків, то на початку досудового розслідування було дано доручення оперативному підрозділу, яким був встановлений свідок ОСОБА_13 . Ким саме був встановлений ОСОБА_13 як свідок по вказаному кримінальному провадженню їй не відомо. Під час проведення впізнання свідком ОСОБА_13 підозрюваного було запрошено чотири статиста, свідок без вагань упізнав як особу, яка продала йому телефон підозрюваного. Підтвердила ту обставину, що під час пред`явлення для впізнання були пред`явленні особи різного зросту де підозрюваний був нижче за інших, що є неприпустимим. Однак інших статистів не було. Під час проведення слідчої дії - пред`явлення підозрюваного потерпілій вона не була присутня, проте в той час підписала фото таблицю. Самостійно фотознімки не робила, отримала їх від слідчого ОСОБА_18 . Зазначила, що протоколи містять виправлення, що також не є припустимим, окрім як у разі їх засвідчення понятими. Після цього, нею, за погодженням із прокурором складено повідомлення про підозру, проте оскільки місце знаходження підозрюваного було не відомо, його було оголошено у розшук. Після встановлення місця знаходження складено обвинувальний акт. Надати пояснення з приводу зазначення у протоколі пред`явлення свідку ОСОБА_13 для впізнання підозрюваного факт впізнання свідком «чоловіків які відносно нього скоїли кримінальне правопорушення» не може, вважає, що вказане формулювання пов`язано із допущенням слідчим технічної помилки.

Від допиту свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 сторона обвинувачення відмовилася.

4. Мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Аналізуючи вказані докази, суд прийшов до переконання, що жоден з них не підтверджує вину ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, Витяг з ЄРДР від 07.01.2019 року, рапорт чергового ЧЧ Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 06.01.2019 року, ксерокопія коробки мобільного телефону «Xiaomi» модель Redmi 5, роздруківка з офіційного сайту магазину «Алло» від 24.01.2019 року про вартість мобільного телефону «Xiaomi» модель Redmi 5, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 06.01.2019 року не несуть інформації про вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_11 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.01.2019 року, згідно якого у присутності двох понятих, потерпіла ОСОБА_10 за загальними рисами обличчя та антропометричними даними впізнала ОСОБА_11 , як особу, яка 06.01.2019 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, знаходячись біля буд. № 90 по вул. Космічній у м. Запоріжжі відкрито вихопивши з її рук, викрав мобільний телефон Ксіомі Редмі 5, в корпусі блакитного кольору, після чого зник, не може бути взятий судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнавати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

На стадії досудового розслідування слідчим було допитану потерпілу ОСОБА_10 , яка показала, що хлопець, який викрав у неї мобільний телефон Ксіомі редмі 5 блакитного кольору, не слов`янської зовнішності, з темною бородою, худорлявий, віком до 25 років, приблизним зростом 170 см, вдягнений в болоневу куртку темного кольору на пару розмірів більше, що підтверджується протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 07 січня 2019 року, який було досліджено у судовому засіданні.

Так, зі змісту протоколу судом встановлено, що перед пред`явленням особи для впізнання у потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчою попередньо з`ясовано чи може вона впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких потерпіла бачила цю особу.

Однак, всупереч ч. 1 ст. 228 КПК України, в протоколі слідчим не зазначено зовнішній вигляд та прикмети особи, яку необхідно впізнати. Вказане лише формальне загальне поняття: загальні риси обличчя та антропометричні дані. Проте не конкретизовано які саме.

Крім того, всупереч ч. 2 ст. 228 КПК України, особи, які пред`являлися потерпілій ОСОБА_10 для впізнання мають різкі відмінності у зрості та зовнішності, а саме, обвинувачений ОСОБА_11 є найнижчого зросту серед інших чоловіків-статистів, про що було зазначено потерпілою у судовому засіданні під час надання пояснень, є зовні наймолодшим за віком, єдиною особою не слов`янської зовнішності, не має бороди, один зі статистів у шапці.

Як було встановлено у судовому засіданні, впізнання за участю потерпілої проводилося слідчим ОСОБА_18 , що підтверджується підписом останньої у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 12 січня 2019 року. Протокол містить додаток у виді фототаблиці, яка підписана слідчою ОСОБА_19 .

Згідно зі ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути: спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів; письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії; стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

У судовому засіданні слідчою ОСОБА_19 підтверджено факт того, що вона особисто участі у процесуальній дії впізнання потерпілою не брала, а також не брала участь у виготовленні додатку у виді фототаблиці. Проте підписала фототаблицю, яку їй дала слідча ОСОБА_18 , що суперечить положенню ч. 3 ст. 105 КПК України.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.04.2019 року, згідно якого у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_11 за ознаками (чи їх сукупністю) всіх ознак обличчя, так як добре запам`ятав чоловіків, які за вищевказаних обставин відносно нього скоїли кримінальне правопорушення також не може бути прийнятий судом до уваги, як доказ вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим з наступних підстав.

07.01.2019 року за заявою ОСОБА_10 до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, кримінальне провадження №0000079, що підтверджується відповідним Витягом, дослідженим у судовому засіданні.

Зі змісту протоколу, судом встановлено, що така слідча дія, як впізнання за участю свідка ОСОБА_16 проводилася 25 квітня 2019 року в рамках іншого кримінального провадження № 00000346 від 28 січня 2019 року. Під час вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_11 , однак «як особу за сукупністю всіх ознак обличчя, так як добре запам`ятав чоловіків, які за вищевказаних обставин відносно нього скоїли кримінальне правопорушення».

Крім того, свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що приблизно через 2-3 тижні після того, як він придбав мобільний телефон, його було запрошено до райвідділу для проведення слідчої дії, в той час як протокол пред`явлення особи для впізнання датований 25-м квітня 2019 року, тобто майже через три місяці.

Також не змогла пояснити цю розбіжність слідча ОСОБА_19 , яка проводила вказану слідчу дію, зазначивши лише, що це є технічною помилкою.

Крім того, суд критично ставиться до показань потерпілої ОСОБА_10 , оскільки остання в ході судового розгляду справи неодноразово змінювала їх. Показання потерпілої є непослідовними та суперечливими. Поряд із цим, пояснити розбіжності у своїх показаннях ОСОБА_10 не змогла.

Показання свідка ОСОБА_16 викликають у суду сумніви щодо достовірності, оскільки з показань останнього неможливо ідентифікувати мобільний телефон, який він купив, з тим, який було викрадено у ОСОБА_10 .

Також, слід зазначити, що свідки, на допиті яких наполягала сторона обвинувачення ОСОБА_18 та ОСОБА_19 є працівниками правоохоронних органів.

Покази свідка ОСОБА_18 працівника поліції в частині тих показів, що в її присутності потерпіла одразу впізнала обвинуваченого, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це показання з чужих слів, що суперечить приписам ч.ч. 6, 7 ст. 97 КПК України в силу ч. 7 ст. 97 КПК України є недопустимим доказом.

Крім того, в цілому покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з урахуванням неточностей і суперечностей, та тих обставин, що вони є працівниками поліції і є особами зацікавленими в притягненні ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності, приймали участь у розкритті кримінального правопорушення (злочину) та складанні процесуальних документів, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому суд до цих показів відноситься критично.

За таких обставин, аналізуючи вказані докази, суд прийшов до переконання, що жоден з них не підтверджує вину ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Оцінюючи кожний із зазначених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, судом враховується таке.
Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.
За змістом ст. 84, 85, 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Статтею 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України»).
На думку суду, досліджені у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_11 у вчинені інкримінованого йому вищезазначеного кримінального правопорушення, не відповідають зазначеному критерію, оскільки кожен з них окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку беззаперечно не вказують на винуватість обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» №5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.
З наведених підстав суд приходить до переконання про недоведеність вини ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 р. «Про виконання судами законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ухвалюється виправдувальний вирок.
З наведених підстав, суд виправдовує ОСОБА_11 за вказаним вище епізодом кримінального правопорушення.
6. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку суду.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 не обирався.

Арешт на майно не накладався
Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та виправдати його за цим обвинуваченням за недоведеністю.

Роз`яснити виправданому, що відповідно до ст.130 КПК України, він має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, яка відшкодовується державною за рахунок державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1