Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/317/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2020 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрокорбівка Новгородківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, із двома малолітніми дітьми на утриманні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, з 17 години 20 хвилин 29 липня 2020 року до 26 вересня 2020 року 17 години 20 хвилин; без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 , 16 липня 2020 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходився вдома за місцем проживання свого батька ОСОБА_9 , де в ході бесіди ОСОБА_9 розповів йому, що 16.07.2020 року вранці, знаходячись на території села Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, де займався порубкою дерев, до нього підійшов раніше йому знайомий ОСОБА_10 , з яким у нього виник конфлікт і останній виразився на його адресу нецензурною лайкою.

Після цього, у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, із мотивів помсти за приниження свого батька.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_9 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, з єдиною метою спричинення тілесних ушкоджень, 16 липня 2020 року близько 22 години 30 хвилин, прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_10 разом зі своєю сім`єю.

Коли ОСОБА_10 відчинив двері ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи групою осіб, знаходячись у приміщенні вказаного будинку, діючи спільно нанесли близько десяти ударів ногами по тулубу та голові ОСОБА_10 , від яких останній впав на підлогу, втративши свідомість.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та не встановленими досудовим розслідуванням особами схватили за футболку ОСОБА_10 , котрий лежав на підлозі в коридорі вказаного будинку та витягнули його на подвір`я.

На подвір`ї ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та не встановленими розслідуванням особами нанесли ногами близько сорока ударів в область голови і тулубу ОСОБА_10

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1767/268 від 28.07.2020 року смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок набряку головного мозку, забою головного мозку, перелому основи черепу, травми внаслідок контакту з тупим предметом намір не визначений.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання слідчого СВ Петрівського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Встановлено ризики: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного, та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного ОСОБА_7 , який просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме - особисте зобов`язання.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Ухвала слідчого судді мотивована лише тяжкістю кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не встановлена.

Захист переконаний у відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доказів на їх існування не наведено. Висновки слідчого судді з цього приводу немотивовані.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, мешкає з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, позитивно характеризується по місцю проживання, не судимий.

Крім того, ОСОБА_8 не чинив опір при затриманні його працівниками поліції, добровільно впустив їх в будинок.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги адвоката, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

Підозра ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протокол огляду місця події від 17.06.2020 року, протоколи допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом обшуку від 18.07.2020 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 18.07.2020 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 20.07.2020 року за участю ОСОБА_12 .

Кримінальне правопорушення відноситься до категорії умисних тяжких, санкція його передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину у співучасті, групою осіб, що підвищує суспільну небезпеку злочину і особи підозрюваного.

Внаслідок кримінального правопорушення настали тяжкі і невідворотні наслідки: щодо заподіяння істотної шкоди здоров`ю потерпілому, через отримання травм смерті потерпілого.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 одружений, із двома малолітніми дітьми на утриманні /відповідні документальні підтвердження надані також суду апеляційної інстанції/, має місце реєстрації та проживання.

Разом із тим, посередньо характеризований.

Підозрюваному ОСОБА_8 відомо місце проживання потерпілих, у кримінальному провадженні, наразі не допитано усіх свідків та потерпілих.

Вказане, зважаючи на зміст показань, що їх вже надано декотрими свідками, надає підстав вважати наявним ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні з боку підозрюваного, з метою зміни ними наданих показань.

Враховуючи наведені обставини, а також і тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, можливо прийти до висновку, що підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Беручи до уваги зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також й інші доводи, є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище.
У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Наявність позитивної характеристики підозрюваного по місцю проживання, зважаючи на наведені вище обставини, - не впливає на правильність обраного стосовно підозрюваного запобіжного заходу.

Той факт, що ОСОБА_8 не чинив опору при його затриманні працівниками поліції, добровільно впустив їх в будинок такі дії відповідають вимогам закону, є його обов`язком. Однак не свідчать про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2020 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, з 17 години 20 хвилин 29 липня 2020 року до 26 вересня 2020 року 17 години 20 хвилин; без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3