УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 761/7298/16-к
провадження № 51-643ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ)«Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Суть питання
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 29 лютого 2016 року задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на виробничі будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають у приватній спільній частковій власності, у якій частка підозрюваного ОСОБА_5 становить 45/100.
На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Київський апеляційний суд ухвалою від 26 січня 2021 року відмовив представнику ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року, та повернув його апеляційну скаргу.
На вказане судове рішення адвокат ОСОБА_4 подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги представник вказує, що факт відсутності в матеріалах провадження відмітки про отримання копії оскаржуваної ухвали не може бути підставою для відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження. Звертає також увагу, що ухвала слідчого судді постановлена без виклику кредитора іпотекодержателя, у зв`язку з чим останній не був своєчасно обізнаний про арешт переданого в іпотеку майна, а наявність довіреності представника товариства не може бути покладена в обґрунтування фактів обізнаності про арешт майна накладеного ухвалою слідчого судді.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 7 ст. 173 КПК, передбачено, що копія ухвали про арешт тимчасово вилученого майна надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК, передбачено, що якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК визначено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З доданої до касаційної скарги копії ухвали Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року вбачається, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні клопотання представника ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу. Це рішення обґрунтоване тим, що в матеріалах провадження відсутня відмітка про отримання копії ухвали слідчого судді від 29 лютого 2016 року товариством. Не було підтверджено апелянтом і те, що ухвалу слідчого судді було отримано уповноваженою особою ТОВ «Інвестохіллс Веста» саме 16 грудня 2020 року. Крім того, згідно з довіреністю від 04 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» уповноважувало адвоката ОСОБА_4 представляти його інтереси в усіх без винятку судах, що свідчить про обізнаність товариства про наявність судових спорів.

Верховний Суд погоджується з рішенням апеляційного суду про повернення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 , однак не з підстав, що зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.
Так, Суд звертає увагу, що згідно із доводами у касаційній скарзі представника ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» останнє лише 31 серпня 2020 року на підставі укладеного договору з ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги, зокрема, за кредитним договором № 13/КМБ-08 від 05 вересня 2008 року та іпотечним договором № 13/ІкМБ-08 від 05 вересня 2008 року. Предметом іпотеки за цим договором було нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас слідчим суддею Шевченківського районного суду ухвалою від 29 лютого 2016 року було накладено арешт на майно, а саме на будівлі розташовані за вищевказаною адресою, яке перебуває у приватній спільній частковій власності, частка підозрюваного ОСОБА_5 у якій складає 45/100.
З викладеного випливає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» на момент накладення арешту на майно ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року не було учасником кримінального провадження та не належало до осіб, які за положеннями ст. 393 КПК мають право на апеляційне оскарження такої ухвали. Отже, зазначене є підставою для повернення апеляційної скарги відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК. Та обставина, що Київський апеляційний суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги, але з інших мотивів, не може бути підставою для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року та за обставин цієї справи не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, адже скасування ухвали суду апеляційної інстанції і призначення розгляду в цьому суді не призведе до відкриття провадження за апеляційною скаргою, а «процес заради процесу» не відповідає вимогам статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги представника ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста».
Разом з тим Касаційний кримінальний суд Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що арешт на майно ОСОБА_5 накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року, однак в ухвалі Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року та в касаційній скарзі адвоката ОСОБА_4 зазначається про ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року, проте ці обставини не впливають на суть прийнятого рішення.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, то Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3