ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 536/1604/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1696/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

потерпілих - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представників потерпілих - ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та його захисника, адвоката ОСОБА_12 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року,стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кременчук Полтавської області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 04.09.2008 року Апеляційним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 146 та ч. 4 ст. 189, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією всього майна;
- 31.03.2009 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 309 ч. 1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України приєднано 5 років 6 місяців позбавлення волі по вироку Апеляційного суду Полтавської області від 04.09.2008 року, остаточно засуджений до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 18.09.2013 року з Полтавської ВК №64 по відбуттю строку,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.187 КК України, ч.3 ст.289 КК України, з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч.3 ст. 289 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого;
На підставі ч.1 та ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Кременчук Полтавської області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимий:
- 10.08.2000 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 102, 140 ч. 3, 198, 42 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, додаткові заходи: конфіскація частини майна. Із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки, звільнено з зали суду;
-14.06.2002 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3, 304, 42 КК України, засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 43 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Автозаводського р/с від 10.08.2000 року, остаточно до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.12.2003 року, не відбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 3 дні;
- 04.09.2008 року Апеляційним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 146 КК України, засуджений до позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією всього майна;
- 10.11.2009 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч. 1, 70 ч. 4 КК України, засуджений до позбавлення волі строком 7 років, додаткові заходи: конфіскація майна,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.187 КК України, ч.3 ст.289 КК України, з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч.3 ст. 289 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого;
На підставі ч.1 та ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Кременчук Полтавської області, громадянин України, раніше не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.187 КК України, ч.3 ст.289 КК України, з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч.3 ст. 289 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого;
На підставі ч.1 та ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_9 визначено остаточне покарання 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є власністю засудженого.

Вказаним вироком встановлено, що на початку лютого 2016 року, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вирішив здійснити розбійний напад на ОСОБА_17 за місцем її проживання в АДРЕСА_4 . Для чого здійснив виїзд за вказаною адресою, зорієнтувався на місцевості спланувавши, де буде залишено автомобіль та визначивши шляхи відходу, повідомив про вказаний план ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які погодились на вчинення даного злочину.

Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 09.02.2016 приблизно о 21:30 годині ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 шляхом вибиття віконного скла в будинку за адресою: АДРЕСА_4 , та погрожуючи фізичною розправою власниці ОСОБА_17 примусили її відчинити вхідні двері до будинку, в результаті чого незаконно проникли до вказаного будинку, де ОСОБА_7 наніс удар рукою в голову потерпілої ОСОБА_17 та штовхнув її, від чого вона впала на підлогу, після чого періодично продовжував наносити удари ногами в область тулубу та різних частин тіла потерпілої, вимагав кошти та дорогоцінності. Тим часом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розійшлись по кімнатах будинку, шукали та забирали цінні речі та гроші, після чого з речами повернулись. ОСОБА_8 липкою стрічкою, зав`язав руки потерпілої ОСОБА_17 . Не зупинившись на досягнутому, продовжуючи злочинну діяльність, діючи згідно раніше розробленого плану ОСОБА_7 , погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень та вбивством потерпілій ОСОБА_17 забрав у неї ключі від належного їй автомобіля AUDI А4 д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на подвір`ї вказаного будинку, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом вартістю згідно висновку експерта №91 від 23.07.2016 року 294 822 гривні 22 копійки, виїхавши з двору з викраденим речами потерпілої, а саме:

1) Мобільним телефоном «NOKIA» модель C2-01, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку експерта №201 від 25.05.2016 року 279,50 гривень;

2) Мобільним телефоном «NOKIA» модель 1280, ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю згідно висновку експерта №200 від 24.05.2016 року 257 гривень;

3)Мобільним телефоном «IPHONE» модель А1428, ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю згідно висновку експерта №199 від 24.05.2016 року 4752,80 гривень, з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером у мережі НОМЕР_5 без вартості;

4) Шубою норковою біло-рожево-бежевого кольору (фламінго) «Mimifur» вартістю зі слів потерпілої 40 000 гривень;

5) Жилеткою норковою чорного кольору вартістю зі слів потерпілої 12 000 гривень;

6) Грошовими коштами в сумі 700 доларів США, в перерахунку на національну валюту 18 114,17 гривень (згідно курсу НБУ долара США на 09.02.2016 року по відношенню до національної валюти гривні - 2587,7397);

7) Грошовими коштами в сумі 30 000 гривень;

8) Трьома платіжними банківськими картками банку ПАТ КБ «Приват-Банк» та кредитною банківською карткою ПАТ «Райфайзен банк Аваль» на ім`я ОСОБА_17 без вартості;

9) Сережками у формі каплі з білого металу з білими каменями, вагою 250 грамів вартістю зі слів потерпілої 6000 гривень;

10) Кулоном у вигляді каплі з білого металу з білими каменями, вагою 130 грамів вартістю зі слів потерпілої 4000 гривень;

11) Сережками у вигляді трьох ланцюжків на кінцівках монети з ободком з каміння, на монеті силует або профіль, вартістю зі слів потерпілої 15 000 гривень;

12) Підвіскою «CHARTAGE» з матово-жовтого металу у вигляді змійки круглої форми з підвісом у вигляді кола вартістю зі слів потерпілої 2800 гривень;

13) Сережками з металу білого кольору у формі з ланцюжками та фігурами у вигляді корони та банта вартістю 1125 гривень;

14) Годинником з коричневим шкіряним ременем вартістю зі слів потерпілої 25 000 гривень;

15) Домкратом чорного кольору вартістю 5000 гривень зі слів потерпілої;

16) Аптечкою автомобільною чорного кольору вартістю 2000 гривень,

після чого з майном потерпілої з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_17 матеріального збитку на загальну суму 166 328,47 гривень. Крім цього зазначені особи пошкодили декоративну вставку панелі приладів, кришку речового ящика, чим завдали матеріального збитку потерпілій ОСОБА_17 згідно висновку експерта №91 від 23.07.2016 року на загальну суму 914 гривень 26 копійок.

Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишили автомобіль AUDI А4 д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі «Кременчук-Білецьківка-Світловодськ» в районі перехрестя, від якого проходить автодорога вглиб с. Білецьківка.

В результаті нападу потерпілій ОСОБА_17 згідно висновку судово-медичної експертизи №644 від 16.06.2016 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, у вигляді: струсу головного мозку; перелому кісток носа зі зміщенням уламків; масивної параорбітальної гематоми справа; численних синців голови обличчя і шиї, численних синців тулуба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, у лютому 2016 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та двома невстановленими особами вирішив здійснити розбійний напад на ОСОБА_13 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_5 . Тому здійснив виїзд за вказаною адресою, зорієнтувався на місцевості спланувавши, де буде залишено автомобіль та визначивши шляхи відходу, протягом декількох днів проводив спостереження за вказаним будинком та з`ясовував час приїзду ОСОБА_13 , повідомив про вказаний план ОСОБА_8 та невстановлених осіб, які погодились на вчинення даного злочину.

Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 25.02.2016 приблизно о 20:00 годині ОСОБА_7 , ОСОБА_8 а також двоє невстановлених осіб, одягши на голову маски типу «Балаклава» підішли до воріт домоволодіння ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_5 , вивели із строю засіб контролю воріт шляхом його забруднення, з метою, щоб потерпілий за допомогою пульту відчинити ворота не зміг та вийшов з автомобіля на вулиці. Після чого відійшли від воріт та стали чекати на потерпілого.

О 20:25 годині, коли потерпілий ОСОБА_13 на автомобілі приїхав до вказаного домоволодіння та не зміг відчинити пультом ворота, вийшов з автомобіля, виявив забруднення та пішов до автомобіля, ОСОБА_18 підбіг до нього та здійснив два постріли з пристрою для відстрілу гумових куль, в цей час ОСОБА_19 та невстановлена особа підбігли з іншого боку автомобіля, почали душити та шляхом утримання долати опір потерпілого, від чого ОСОБА_13 втратив свідомість. Потім вони зв`язали мотузками руки та ноги потерпілого, помістили в автомобіль, в цей час намагались проникнути до будинку перестрибнувши через паркан та вибивши скло у вікні, після чого повернулись, забрали у потерпілого ОСОБА_13 ключі від будинку, затягнули його на подвір`я та залишили там з одним з нападників, усі інші проникли до будинку відкривши ключами вхідні двері, нанесли декілька ударів кулаками та ногами потерпілій ОСОБА_20 , поклали на підлогу в туалеті, вимагали гроші, тим часом двоє з нападників піднялись на 2-й поверх, ОСОБА_7 вибив скло дверей кімнати, де перебувала ОСОБА_14 з двома малолітніми дітьми, відчинив двері та приставив до голови потерпілої пристрій для відстрілу гумових куль, при цьому запитав, де діти. Виявивши дітей погрожуючи предметом схожим на пістолет вимагав у ОСОБА_14 гроші та золото, наніс удар долонею в область голови, після чого схопив за волосся та ударив головою об підлогу, вимагав гроші та золото. Після того, як потерпіла передала йому золото, ОСОБА_7 наніс їй ще декілька ударів кулаками та долонями в область голови. Після цього нападники затягнули в будинок потерпілого ОСОБА_13 , нанесли близько 10-ти ударів кулаками та ногами, вимагали віддати гроші, після чого замотали у килим, і з місця вчинення злочину зникли заволодівши належними потерпілим речами:

1) грошовими коштами в сумі 1000 гривень;

2) 50 доларів США, в перерахунку на національну валюту згідно офіційного курсу НБ України станом на 25.02.2016 року (2721,86 гривень за 100 доларів США) 1360,93 гривень;

3) жіночою сумкою «Roberto Cavali» бежевого кольору вартістю зі слів потерпілої 10 000 гривень у якій знаходились: шість банківських карток на ім`я ОСОБА_14 банку ПАТ КБ «Приват-Банк» без вартості; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 без вартості; окулярами вартістю 3000 гривень; духами «Ланком Гипноз» вартістю зі слів потерпілої 1000 гривень;

4) золотими сережками з малазиту з вставками у формі краплі фіолетового кольору, вагою 4 грами, вартістю зі слів потерпілої 6000 гривень;

5) золотими сережками у вигляді кільця з діамантами по ободу, вагою 3 грами, вартістю зі слів потерпілої 5000 гривень;

6) золотими сережками у вигляді кільця, всередині якого вставки з діамантів в кількості 5 штук, вагою 3 грами, вартістю зі слів потерпілої 4000 гривень;

7) золотими сережками у формі гвіздочка зі вставкою у вигляді каменя «Метис» блакитного кольору, вагою 1 грам, вартістю зі слів потерпілої 1000 гривень;

8) обручкою з турецького золота складається з двух частин на кожній з яких камінь молочно-рожевого та блакитно-бузкового аметистів, «Перевёртыш» вартістю зі слів потерпілої вартістю 12 500 гривень;

9) золотим ланцюжком довжиною близько 50 55 сантиметрів, плетіння 8-кою лимонного та жовтого кольору, вагою 30 грамів, вартістю зі слів потерпілої 5000 гривень;

10) золотим ланцюжком довжиною близько 40 сантиметрів, вагою 5 грамів, вартістю зі слів потерпілої 3000 гривень;

11)золотим ланцюжком довжиною 30 сантиметрів, вагою 1,5 грамів, вартістю зі слів потерпілої 1500 гривень;

12) золотим підвісом у вигляді ікони із зображенням «Божої Матері» висотою близько 1,5 см., зображення різнокольорове об`ємне вагою 5 грамів, вартістю зі слів потерпілої 4000 гривень;

13) золотий підвісом у вигляді підкови з білими каменями, розміром близько 0,5 0,7 см., вагою 1 грам, вартістю зі слів потерпілої 1000 гривень;

14) золотим підвісом у вигляді абстракції, переплетіння у вигляді «?» одна полоска з білого, інша лимонного золота, з двома діамантами, вартістю зі слів потерпілої 2000 гривень;

15) трьома золотими підвісами вартістю зі слів потерпілої 6000 гривень;

16) іконою із зображенням «Божої Матері» та немовлям на руках, зображення рельєфне із золота, оправа розмірами 15 на 20 сантиметрів, виготовлена з дерева бордово-каштанового кольору з коробкою до неї, вартістю 12 000 гривень зі слів потерпілої;

17) іконою із зображенням «Миколи Чудотворця» виконаною зі срібла із золотими вставками в дерев`яній оправі бордово-каштанового кольору, розміром близько 10 на 15 сантиметрів, вартістю 3000 гривень зі слів потерпілої;

18) двома десертними ложками зі срібла (1 виконана зі срібла, задня частина ручки у вигляді ведмедика з написом «Нікітке», 2 срібна ложка із позолотою по краям ручки.), вартістю зі слів потерпілої 2000 гривень;

19)чотирма колекційним монетами «Банківське срібло» в упаковках із зображеннями 1 «риби», 2 «дракона», 3 «стрілця», 4 «королеви», вартістю зі слів потерпілої 3500 гривень, чим завдали збитку на загальну суму 87 860,93 гривень.

В результаті нападу згідно висновку експерта №757 від 12.07.2016 року потерпілому ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців і поверхневих ран обличчя, які утворились від дії тупих предметів і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; рубців в ділянці живота, які явились слідством загоєння ран, які утворились від дії зарядів випущених з вогнепальної зброї і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також, на початку квітня 2016 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та невстановленою особою вирішив здійснити розбійний напад на ОСОБА_21 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_6 . Для чого здійснив виїзд за вказаною адресою, зорієнтувався на місцевості спланувавши, де буде залишено автомобіль та визначивши шляхи відходу, повідомив про вказаний план ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлену особу, які погодились на вчинення даного злочину.

Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 05.04.2016 приблизно о 00:10 годині ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлена особа на автомобілі ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_8 прибули до с. Недогарки, за вказівкою ОСОБА_7 та згідно раніше розробленого плану вчинення злочину відомого усім учасниками злочинної групи, ОСОБА_8 залишився в автомобілі, щоб виконувати функцію спостерігаючого, та у разі небезпеки затримання працівниками поліції чи іншої зміни обстановки негайно повідомити про це співучасників, тим часом ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, приблизно о 00:30 годині зайшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_21 , постукали у двері, і в той момент, коли двері власник відчинив, штовхнули його. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 нанесли декілька ударів гумовим кийком в область рук та ніг, таким чином незаконно проникли до будинку за адресою: АДРЕСА_6 , де умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинили розбійний напад, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на ОСОБА_21 . При цьому заволоділи належними йому речами:

1) DVD програвачем-телевізором «TF-DVD7301» вартістю згідно висновку експерта №247 від 16.06.2016 року 382 гривні;

2) сумкою чоловічою вартістю згідно висновку експерта №244 від 15.06.2016 року 50,05 гривень;

3) флеш накопичувачем «ADATA G02G» вартістю згідно висновку експерта №245 від 17.06.2016 року 25,90 гривень;

4) флеш накопичувачем «pqi 1Gb» вартістю згідно висновку експерта №246 від 17.06.2016 року 33,26 гривень;

5) коштами в сумі 200 гривень,

після чого з місця вчинення злочину зникли викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_21 матеріального збитку на загальну суму 691 гривню 21 копійку.

В результаті нападу потерпілому ОСОБА_21 згідно висновку судово-медичної експертизи спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців по зовнішній поверхні правого плеча і лівого стегна, які утворились від дії тупих предметів, з обмеженою поверхнею контактування, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та його захисник, адвокат ОСОБА_12 подали на нього апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_12 в апеляційній скарзі просить вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, та виправдати на підставі ст. 284, ст. 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

В обґрунтування вимог вказує, що не погоджується з висновками районного суду що вина ОСОБА_9 вважається доведеною в ході судового розгляду та підтверджується доказами дослідженими в ході судових засідань з додержанням загальних засад кримінального провадження.
Зазначає, що під час допиту потерпілої ОСОБА_17 в районному суді остання пояснила, що вона не може впізнати ОСОБА_9 як одного з нападників, відмовляється від протоколу пред`явлення особи для впізнання - ОСОБА_9 , та на запитання судової колегії щодо міри покарання ОСОБА_9 в категоричній формі повідомила, що стосовно ОСОБА_9 вона не може повідомити суду яку тяжкість покарання застосувати суду при постановлені вироку, так як його не впізнає та не може стверджувати, що саме ОСОБА_9 вчиняв на неї розбійний напад та заволодіння належним їй транспортним засобом марки AUDI А4, д.н.з. НОМЕР_1 09.02.2016 року.

Крім цього, потерпіла ОСОБА_17 щодо проведення впізнання особи - ОСОБА_9 яке відбувалось в місті Полтаві підтвердила той факт, що вона спочатку вказала на іншу особу, а після прохань слідчого з другого разу вказала на ОСОБА_9 , що в свою чергу доводить той факт, що вона не впізнала ОСОБА_9 .

Будь-яких інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів відносно потерпілої ОСОБА_17 прокурором суду надано не було, фактично ОСОБА_9 був засуджений до позбавлення волі на підставі виправдувальних показів потерпілої ОСОБА_17 .
Крім того вказує, що суд не звернув увагу на той факт, що потерпілий ОСОБА_21 в судовому засіданні постійно змінював покази, що свідчить про їх неправдивість. Так в своїх показах потерпілий ОСОБА_21 повідомляв, що в ніч нібито розбійного нападу на нього, він зі свідком ОСОБА_22 на його автомобілі поїхали дивитись на підозрілий автомобіль, який стояв неподалік від помешкання, після чого ОСОБА_23 відвіз його до брата, а повернувся додому лише вранці, після чого виявив безлад в своєму помешканні.

Свідок ОСОБА_24 під час надання показів пояснив, що після того як він з ОСОБА_21 з`їздили подивитись на підозрілий автомобіль, вони повернулись до помешкання ОСОБА_21 де залишились до ранку, та він ОСОБА_21 нікуди не відвозив.

Зазначає і те, що суд залишив без вирішення його клопотання про визнання неналежними доказами, протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28.04.2016 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав два флеш накопичувана під номерами 2 та 4, як ті, що були викрадені в нього під час розбійного нападу на нього 05.04.2016 року, та протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28.04.2016 року в ході якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав свою сумку з тканини сірого кольору з написом BENI, яка була викрадена в нього нападниками.

Крім цього, судом не взято до уваги той факт, що після нібито розбійного нападу потерпілий ОСОБА_21 не викликав поліцію, не повідомив правоохоронні органи про вчинення відносно нього розбійного нападу, а лише наступного дня з незрозумілих причин опинився в місті Полтаві, де 06.04.2016 року о 16 годині 20 хвилин написав відповідну заяву слідчому ОСОБА_25 , який в подальшому проводив досудове розслідування кримінальної справи.

Вказує і на те, що категорично не погоджується з висновками суду, що протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме візуальне спостереження та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж підтверджує лише знайомство ОСОБА_9 з ОСОБА_26 та ОСОБА_8 , але повністю заперечує вчинення ОСОБА_9 злочинів разом з вказаними особами, оскільки телефоні розмови містять лише домовленості про час та місце їх зустрічей та в них відсутні будь-які домовленості щодо способу та часу вчинення злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що потягло за собою ухвалення стосовно нього незаконного рішення суду. Вказує на те, що його винуватість у скоєнні інкримінованих злочинів не підтверджується жодним доказом оскільки, потерпіла ОСОБА_27 зазначила, що вказати на його особу, як на ту що скоїла на неї розбійний напад та заволоділа її майном та транспортним засобом її прохав слідчий, самостійно вона не могла впізнати ОСОБА_9 оскільки він був у балаклаві. Зазначає, що знайдене у нього при обшуку майно, яке належить потерпілому ОСОБА_21 , а саме два носія інформації та сумка були підкинуті співробітниками поліції.

Крім того посилається, що численні клопотання його та його захисника, які були заявлені в судовому засіданні суд залишив поза увагою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року скасувати та виправдати його на підставі ч.ч. 1, 7 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність вироку суду та відсутність доказів скоєння ним інкримінованих злочинів. Так його вина у скоєнні злочинів доказана лише протоколами пред`явлення особи для впізнання, які проводились з порушенням, оскільки воно проводилось без балаклав на обличчях, хоча впізнання повинно проводитись таким чином, яке найбільш наближено до подій злочину. Зазначає, що його було затримано о 07-00 годині 20.04.2016 року, пред`явлено підозру та залучено захисника з центру надання безоплатної допомоги, але після з ним було проведено слідчі дії без участі захисника в тому числі впізнання потерпілою ОСОБА_17 .

Крім того вказує, що протокол впізнання його за фотознімками потерпілим ОСОБА_13 не можна визнавати доказом, оскільки напад на нього здійснювала особа в масці, а отже він не міг її бачити та було порушено норми ст. 228 КПК України.

Посилається і на те, що відповідно до приєднаних за його клопотанням до матеріалів справи таблиць про з`єднання кінцевого обладнання рухомого (мобільного) зв`язку його телефон на період вчинення злочинів не перебував у зазначених місцях. Крім того при проведенні обшуку за місцем його проживання не було виявлено жодних доказів, які б вказували на його причетність до інкримінованих злочинів.

Крім того суд помилково врахував, як обтяжуючу обставину покарання вчинення злочину щодо малолітніх дітей сім`ї ОСОБА_28 , оскільки вони не були визнані потерпілими.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року скасувати справу направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що районним судом не були допитані свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , які могли в повному обсязі розкрити фактичні обставини справи та підтвердити його непричетність до інкримінованих злочинів. Зазначає і те, що під час його затримання співробітники поліції не надали йому захисника та позбавили його зв`язку з його захисником, крім того суд проігнорував всі допущенні порушення на досудовому слідстві.

Посилається і на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наявність неповнолітньої дитини, родини, місця роботи та активну участь в житті міста.

Заслухавши доповідь судді; доводи захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги в повному обсязі; пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги обвинувачених та просили їх задовольнити; думку прокурора, щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення; потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та їх представника, адвоката ОСОБА_16 , які вважали подані апеляційні скарги безпідставними та просили залишити їх без задоволення; представника потерпілої ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_15 , який також заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а апеляційні скаргизахисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційних скарг, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінованих їм злочинів, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував їх дії та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Апеляційні доводи апелянтів, що містять твердження про припущення та помилковість висновків суду, зазначених у вироку, а також їх суперечність фактичним обставинам справи, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянтів повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом їм надано обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.
Зокрема, суд першої інстанції послався у вироку в обґрунтування винуватості обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України на низку доказів, які походять з різних джерел, що безпосередньо стосуються подій скоєних злочинів та їх наслідків, тому є належними та допустимими доказами.

Твердження захисника ОСОБА_12 про відсутність доказів, що підтверджують факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст. 289 КК України, та посилання на покази потерпілої ОСОБА_17 під час судового розгляду про те, що вона не може стверджувати про скоєння кримінальних правопорушень стосовно неї саме його підзахисним спростовуються об`єктивними даними, які суд встановив під час судового розгляду, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпіла ОСОБА_17 серед пред`явлених чотирьох осіб, які були одягнуті в балаклави, вказала на ОСОБА_9 , як на особу, яка була дуже схожа на одного з нападників під час розбійного нападу на неї (том. 2 а.с. 76-79).
Отже колегія суддів вважає, що надані покази потерпілої ОСОБА_32 під час досудового розслідування мають пріоритетне значення оскільки були здобуті в короткий проміжок часу після скоєння злочинів, а отже вказані доводи захисника є безпідставними.

Щодо апеляційних доводів захисника про визнання недопустимими доказами протоколу пред`явленняречей для впізнання від 28.04.2016 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав два флеш накопичувана під номерами 2 та 4, як ті, що були викрадені в нього під час розбійного нападу на нього 05.04.2016 року, та протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28.04.2016 року в ході якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав свою сумку з тканини сірого кольору з написом BENI, яка була викрадена в нього нападниками, оскільки, як зазначив захисник при апеляційному розгляді співробітниками не досліджувався зміст файлів наявних на флеш накопичувачах, який би підтвердив потерпілий ОСОБА_21 та ним не надано жодних підтверджуючих доказів, що саме йому належать вказані речі.

Колегія суддів вважає їх необґрунтованими оскільки потерпілим ОСОБА_21 було візуально опізнано належні йому речі, а саме два флеш накопичувача та сумка з тканини сірого кольору, та заначено про те саме які файли містяться на вказаних ним флеш накопичувачах, а щодо сумки вказав на наявність на ній пошкоджень та потертостей, що підтверджує вказаних речей саме потерпілому ОСОБА_21 (т.1 а.с. а.с.184-190).

Щодо апеляційних доводів захисника про те, що протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме візуальне спостереження та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж підтверджує лише знайомство ОСОБА_9 з ОСОБА_26 та ОСОБА_8 , але повністю заперечує вчинення ОСОБА_9 злочинів разом з вказаними особами, оскільки телефоні розмови містять лише домовленості про час та місце їх зустрічей та в них відсутні будь-які домовленості щодо способу та часу вчинення злочинів.

Протокол за результатами проведення негласних слідчих дій візуального спостереження за особою обвинуваченого ОСОБА_9 , яким зафіксовано те, що він підтримував тісні зв`язки з обвинуваченими ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .
Протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами від 26.04.2016, відповідно до яких здійснювався контроль за телефонним розмовами ОСОБА_9 , який користувався телефоном НОМЕР_7 . Стенограми розмов та DVD-R диски на яких зафіксовані розмови. Даний доказ підтверджує знайомство між собою обвинувачених, які постійно координують між собою дії в тому числі по підготовці та вчинення злочину в с. Недогарки Кременчуцького району Полтавської області. (том. 4 а.с. 125-185).
Вищезазначене свідчить про безпідставність апеляційних доводів захисника.
Крім того відповідно до показів свідка ОСОБА_35 , який повідомив суду, що він разом із обвинуваченим ОСОБА_9 працював на приміському поїзді. 04.04.2016 вони разом виїжджали на рейс. В ході руху сталась поломка рухомого складу потяга, який в народі називають «приміський автобус», в зв`язку з чим його довелось відганяти на ремонт в інше ДЕПО. Перебуваючи на залізничному вокзалі м. Кременчук, ОСОБА_9 з дозволу ОСОБА_36 покинув робоче місце о 22-30 год., що спростовує посилання обвинуваченого ОСОБА_9 обвинуваченого про те, що він не міг бути в момент нападу на ОСОБА_21 в с. Недогарки, Кременчуцького району о 00-10 год. 05.04.2019 року, а отже апеляційні доводи ОСОБА_9 в цій частині є не обґрунтованими.
Окрім того посилання захисника про порушення ст.37 КПК України щодо безпідставної зміни групи прокурорів та відсутність належної постанови є безпідставними оскільки відповідно до ч.3 ст. 37 КПК України якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.
У вказаному кримінальному провадженні підставою зміни групи прокурорів є значний обсяг матеріалів кримінального провадження та передача кримінального провадження на розгляд іншого районного суду, що на думку колегії суддів є саме винятковим випадком.

Розглядаючи апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів приходить наступних висновків

Щодо проведення впізнання, а саме те, що воно проводилось без балаклав на обличчях, хоча впізнання повинно проводитись таким чином, яке найбільш наближено до подій злочину спростовується дослідженим під час судового розгляду протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпіла серед пред`явлених чотирьох осіб, які були одягнуті в балаклави, вказала на ОСОБА_8 , як на особу, яка була дуже схожа на одного з нападників під час розбійного нападу на неї. (том. 2 а.с. 71-75)
Та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.06.2016 в ході якого потерпілий ОСОБА_37 по пред`явленим фотознімкам впізнав особу ОСОБА_8 , як особу, яка здійснила напад на нього та членів його сім`ї 25.02.2016. Вказуючи, що саме дана особа, яку він впізнає по очам, так як він був у масці «балаклава» вчиняв дії щодо утримання його та удушення перебуваючи на передньому пасажирському сидінні. (том 2 а.с. 34-36).
Крім того під час допиту в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказували на те, що могли впізнати нападників по характерним рисам їх облич, незважаючи на те, що всі нападники були в балаклавах.
Розглядаючи апеляційні доводи ОСОБА_8 щодо не перебування його телефону на період вчинення злочинів у зазначених місцях, колегія суддів зазначає, що вказані посилання є не обґрунтованими оскільки особу обвинуваченого ОСОБА_8 було впізнано потерпілими. Крім того обвинувачений ОСОБА_8 міг передати для використання свій мобільний телефон іншим особам для здійснення ними телефонних розмов під час скоєння кримінальних правопорушень.

Що стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_8 про помилкове врахуванням судом, як обтяжуючої обставини покарання скоєння злочину щодо малолітніх дітей сім`ї ОСОБА_28 , колегія судів зазначає наступне, як вбачається зі змісту обвинувального акту та вироку суду « ОСОБА_38 вибив скло дверей кімнати, де перебувала ОСОБА_14 з двома малолітніми дітьми, відчинив двері та приставив до голови потерпілої пристрій для відстрілу гумових куль, при цьому запитав, де діти. Виявивши дітей погрожуючи предметом схожим на пістолет вимагав у ОСОБА_14 гроші та золото, наніс удар долонею в область голови, після чого схопив за волосся та ударив головою об підлогу, вимагав гроші та золото. Після того, як потерпіла передала йому золото, ОСОБА_38 наніс їй ще декілька ударів кулаками та долонями в область голови»
Вказані обставини потерпіла ОСОБА_14 підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду та вказала, що під час нападу їй до скроні приставляли пістолет, наносили удари та погрожували в присутності її малолітніх дітей, вказані дії діти сприймали, як загрозу для життя їхньої матері,у зв`язку з чим дітям було спричинено психологічну травму, для усунення якої вони звертались до спеціалістів.

Отже колегія суддів вважає обґрунтованим врахування судом першої інстанції, як обставини, що обтяжує покарання скоєння злочину щодо малолітніх дітей.

Крім того колегія суддів погоджується з апеляційними доводами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо вказівки суду про строк зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання з 21.04.2016 року, як заначено в протоколі затримання особи, а не з 20.04.2016 року, а саме безпосередньо дня їх затримання.

Як вбачається з наданих в судовому засіданні ухвал слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 20.04.2016 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислений з 22-00 години 20.04.2016 року та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислений з 23-45 години 20.04.2016 року, отже строк тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно обчислювати з 20.04.2016 року а не з 21.04.2016 року, тобто вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.09.2019 року в цій частині необхідно змінити.

Окрім цього колегія суддів не погоджується з вказівкою обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього під час досудового розслідування недозволених методів дізнання, оскільки, як заначив обвинувачений в 2018 та 2019 роках він звернувся з відповідною заявою до ДБР в Полтавській області, але на даний час ніякої відповіді йому не надано. Крім того ні обвинувачений ОСОБА_9 ні його захисник ОСОБА_12 не звертались з заявами до компетентних органів щодо застосування до нього будь яких методів впливу для визнання вини у скоєнні інкримінованих злочинів.

Враховуючи позицію обвинувачених під час досудового розслідування та судового розгляду, а саме не визнання вини в скоєнні злочинів та відсутність об`єктивних даних щодо застосування до них недозволених методів, колегія суддів вважає не доцільним призначати перевірку щодо скоєння впливу на обвинувачених.

При зазначених обставинах та врахування районним судом при призначенні ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів, серед яких є три епізоди тяжких злочинів, вчинення злочинів у період непогашеної судимості, його дії та поведінка у період вчинення злочинів, які проявлялись в заподіянні тілесних ушкоджень потерпілим, ставлення винного до наслідків своїх діянь, особу винного, який характеризується посередньо, не мав ніколи постійної легальної роботи в скоєнні злочинів не розкаюється доводи апеляції ОСОБА_7 щодо не врахування судом наявності у нього неповнолітньої дитини, родини та активної участі у житті міста, що на думку обвинуваченого пом`якшують покарання, в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та скоєних ним злочинів.

Отже враховуючи вищевказане колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного вироку в частині визнання винними обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_39 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187 , ч.3 ст. 289 КК України та призначення їм покарання відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 405,407,408 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 змінити.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обчислювати з 20 квітня 2016 року тобто з часу фактичного затримання, а не з часу зазначеного в протоколі затримання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року зарахувати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 в строк відбуття покарання призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року строк перебування під вартою з 20 квітня 2016 року по 13 серпня 2020 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі

В решті вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: