УХВАЛА
Іменем України

27.01.2021 Справа №607/1448/21 Провадження № 1-кс/607/670/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16.01.2020 про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скородинці Чортківського району Тернопільської області, громадянина України, розлученого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, інваліда 2 групи, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:
27.01.2021 прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернуся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що СВ ТВП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні.

Так, прокурор зазначає, що у невстановлений час протягом 2017-2018 років у ОСОБА_6 , який був обізнаний з порядком отримання статусу інваліда війни, володів інформацією про те, що інвалідам війни виплачується одноразова грошова допомога, виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману грошовими коштами державного бюджету шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Задля реалізації свого злочинного наміру у невстановлений час протягом 2017-2018 років ОСОБА_6 вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановленими на даний час слідством особами, які також були обізнаними із порядком отримання статусу інваліда війни, володіли інформацією про те, що інвалідам війни виплачуються одноразова грошова допомога, та погодились на участь в заволодінні шляхом обману грошовими коштами державного бюджету шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Згідно з розподілом функцій кожного з учасників, ОСОБА_6 повинен був підшукувати осіб - учасників бойових дій для оформлення відповідної групи інвалідності, отримувати від даних осіб усі необхідні документи про підтвердження перебування в зоні бойових дій, оформляти довіреність на себе для надання дозволу на здійснення дій щодо отримання та оформлення документів в органах, установах та організаціях, а також відкриття рахунків в банківських установах та отримання коштів. Зібрані документи ОСОБА_6 передавав ОСОБА_4 для подальшого відправлення через відділення «Нової пошти» в м. Київ ОСОБА_7 , який, одержуючи документи учасників бойових дій, разом з невстановленими на даний час слідством особами фальсифікували необхідні документи із медичних закладів, зокрема результати комп`ютерної томографії, магнітно-резонансної томографії, результати обстеження в інституті нейрохірургії ім. Академіка ОСОБА_9 , виписки з історії хвороби Київської міської клінічної лікарні № 1, Київського клінічного міського госпіталю ветеранів війни, консультативні висновки ДУ Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМНУ. Після формування необхідного пакету документів ОСОБА_7 направляв їх через відділення пошти у Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України для отримання витягу з протоколу Засідання ЦВЛК, який підтверджував би захворювання учасників бойових дій, пов`язане із захистом Батьківщини, а надалі на підставі вказаних документів особа - учасник бойових дій направлялася на проходження огляду у медико-соціальну експертну комісію для встановлення групи інвалідності. Фальсифіковані документи ОСОБА_7 передавав за допомогою відділень « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 , який разом із ОСОБА_6 подавали вказані документи учасників бойових дій у МСЕК та забезпечували явку учасників бойових дій для проходження відповідного огляду. ОСОБА_8 , працюючи на посаді реєстратора медичного обласного МСЕК № 1 у Тернопільській області, достовірно знаючи порядок призначення груп інвалідності безпосередньо учасникам бойових дій та тонкощі оформлення необхідних медичних документів для отримання таких груп, здійснювала супровід усіх медичних документів, поданих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відносно учасників бойових дій та координувала їх подальші дії, які полягали в доставці осіб на конкретну дату для проходження огляду та збір необхідних документів для отримання групи інвалідності.

Реалізовуючи злочинний умисел та домовленості з іншими учасниками групи, ОСОБА_6 впродовж 2018-2019 років поширював серед мешканців Тернопільської області, які є учасниками бойових дій, інформацію про те, що він може допомогти їм у вирішенні питання щодо отримання групи інвалідності та пенсійного забезпечення, яке виплачується інвалідам війни. При цьому ОСОБА_6 з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету через учасників бойових дій, не повідомляв інформацію про те, що відповідно до постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 особі, якій присвоєно статус інваліда війни, призначається одноразова грошова виплата в сумі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян для осіб з ІІІ групою інвалідності.

В ході вчинення шахрайських дій ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 державі, в особі Міністерства оборони України, спричинено шкоду на загальну суму 6831495 грн, а також вчинено закінчений замах на заволодіння коштами державного бюджету на загальну суму 5999500 грн.

Прокурор вважає, що у кримінальному провадженні № 0000003 від 16.01.2020 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Ухвалою слідчого судді від 11.08.2020 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. та покладено на нього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Ухвалами слідчого судді від 05.10.2020, 04.11.2020 та 29.12.2020 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді від 29.12.2020 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців.

Прокурор зазначає, що внаслідок особливої складності даного кримінального провадження завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу не є можливим, так як 27.01.2021 на підставі ст. 290 КПК України слідчим повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування вказаного кримінального провадження та надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Разом з тим з урахуванням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту також неможливо, так як сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати 6 місяців. Відтак прокурор вважає, що такі обставини є підставою для зміни підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Також в обґрунтування необхідності зміни запобіжного заходу прокурор у клопотанні виклав обставини про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що обставинами, передбаченими ч. 2 ст. 200 КПК України, є те, що строк домашнього арешту, який застосовувався до підозрюваного, вже досяг 6 місяців, а відтак такий запобіжний захід вже не може бути застосованим до ОСОБА_10 . Вказав, що при вирішенні питання про необхідність покладення на підозрюваного обов`язку носити електронний засіб контролю покладається на думку слідчого судді.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти клопотання прокурора. Однак зазначила, що ОСОБА_4 позитивно характеризується, не порушує покладені на нього обов`язки та є інвалідом 2 групи. Також підозрюваний потребує проходження медичного обстеження, а тому адвокат просила не покладати на ОСОБА_4 обов`язок носити електронний засіб контролю.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, а також документи, надані стороною захисту у судовому засіданні, слідчий суддя доходить такого висновку.

Частини 1, 2 ст. 200 КПК України визначають, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Як вбачається з витягу є Єдиного реєстру досудових розслідувань, Тернопільським ВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

07.08.2020 в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді від 11.08.2020 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. та покладено на нього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Ухвалами слідчого судді від 05.10.2020, 04.11.2020 та від 29.12.2020 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту. Строк дії останньої ухвали про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчується 27.01.2021. При цьому сукупний строк домашнього арешту, застосованого до ОСОБА_4 , вже становить 6 місяців.

Відтак слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу і які свідчать про можливість зміни застосованого раніше запобіжного заходу на інший вид запобіжного заходу.

Частина 1 ст. 179 КПК України визначає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: медичні документи про встановлення захворювання відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколи допиту свідків; протокол про результати огляду і виїмки кореспонденції від 27.08.2019; протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.04.2019, 10.06.2019.

Крім цього, така обґрунтованість учасниками кримінального провадження у судовому засіданні визнавалась, не заперечувалась, а також не спростовувалась стороною захисту.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, слідчий суддя зазначає таке.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Дійсно, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за який визначено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань підтверджується тим, що доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення і, враховуючи, що останній не працює, з метою отримання коштів для проживання він може вчиняти нові корисливі правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретизованим та формальним, так як прокурор не вказує, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню та не надає доказів на підтвердження цих обставин.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що зазначений ризик не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про зміну раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, що для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним змінити раніше застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту і при цьому на даному етапі досудового розслідування саме особисте зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує позицію сторони захисту щодо незаперечення застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, а також обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що підозрюваний розлучений, не працює, його соціальні зв`язки не є досить міцними, і доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

При визначенні обсягу обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя вважає, що визначені прокурором обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 . Однак слідчий суддя приймає до уваги стан здоров`я підозрюваного, який є інвалідом 2 групи, а також необхідність проходження медичного обстеження, чому перешкоджає носіння електронного засобу контролю, і доходить висновку про можливість непокладення на підозрюваного такого обов`язку.

Керуючись ст. 177, 179, 181 ч. 6, 194 ч. 5, 200, 205, 290, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити частково.

Змінити раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у цьому ж кримінальному провадженні.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 26.02.2021.

В іншій частині клопотання відмовити.

Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1