Справа №639/1792/20
Провадження №1-кп/639/294/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000371 від 02.03.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю: сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 02.03.2020 року приблизно о 13 годині 50 хвилин, перебуваючи неподалік від багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше йому незнайому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла вздовж вулиці, тримаючи у правій руці гаманець чорного кольору.
Саме в той час ОСОБА_3 вирішив відкрито заволодіти поміченим гаманцем потерпілої з його вмістом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 спочатку підійшов ззаду до ОСОБА_5 та, оцінивши ситуацію, що склалася, бажаючи довести злочинний задум до кінця, нехтуючи тією обставиною, що перед ними жінка похилого віку, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ривком вихопив гаманець потерпілої із її правої руки і, не реагуючи на крики потерпілої з вимогами повернути майно, побіг в сторону розташування під`їзду № 1 багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 .
Таким чином ОСОБА_3 , звернувши на свою користь відкрито викрадений гаманець, вартість якого в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, з грошовими коштами в сумі 565 гривень та мобільним телефоном ТМ «Samsung a10», вартістю 3394 гривень 56 копійок, з місця скоєння злочину зник, маючи намір розпорядитися ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3959 гривень 56 копійок, з яких грошові кошти становили 565 гривень, а вартість майна - 3394 гривень 56 копійок, що підтверджено висновком експерта № 5556 від 13.03.2020.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочинівизнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як вони встановлені в обвинувальному акті, не оспорює правову кваліфікацію вчиненого злочину за ч. 1 ст. 186 КК України.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 02.03.2020 року в денний час він перебував на Холодній Горі м. Харкова, в районі розташування буд. 22 по вул. Бірюківській, де побачив потерпілу ОСОБА_5 , яка тримала в руці гаманець чорного кольору. Надалі ОСОБА_3 , підійшовши ззаду до потерпілої, ривком вихопив гаманець з її руки та почав втікати із місця скоєння злочину. Потерпіла почала кричати йому у слід, із вимогою повернути викрадене майно. Через деякий час, неподалік від місця вчинення грабежу, його затримали перехожі. Надалі на місце події були викликані працівники поліції, пізніше викрадене майно було повернуто потерпілій. Що спонукало його до вчинення цього злочину він пояснити не може.

З показань обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілої та просить його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала показання, що того дня вона йшла по вулиці до поштового відділення, назустріч їй йшов раніше незнайомий молодий хлопець, в якого була розстебнута куртка, з яким вони розминулись. Вона дістала із сумки належний їй гаманець чорного кольору, в якому були грошові кошти у сумі 565 гривень, мобільний телефон «Samsung», банківські картки та пенсійне посвідчення, який вона тримала в руці. В цей час молодий хлопець, яким був ОСОБА_3 , підійшов ззаду до неї та почав ривком виривати жіночій гаманець з її руки, силою виривав у неї гаманець два рази, внаслідок чого на куртці повідривались гудзики. Вихвативши належний їй гаманець з її рук, вказаний молодий хлопець почав впікати з місця події. Вона бігла слідом за ним та кричала йому вслід. Потім поблизу під`їзду багатоквартирного будинку ОСОБА_3 затримали двоє перехожих, які утримували його на місці до приїзду працівників поліції. Працівники поліції провели огляд викрадених у неї речей, після чого вказані речі їй повернули.
Під час судового засідання потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що вона просить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки, на її думку, його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст вказаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , допитом потерпілої ОСОБА_5 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» та лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак разом із малолітньою дитиною фактично не проживав.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є умисним нетяжким злочином, наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного злочину та щире каяття, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції за ч. 1 ст. 186 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, а саме: вчинення ОСОБА_3 відкритого викрадення чужого майна (грабежу) відносно жінки, яка є особою похилого віку, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який неодружений, офіційно не працевлаштований, хоча і має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак фактично разом із малолітньою дитиною він не проживав, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, приймаючи до уваги посткримінальну поведінку ОСОБА_3 , який ухилявся від прибуття до суду, у зв`язку з чим оголошував у розшук у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про те, що останній не піддав критичній оцінці свою поведінку та не мав наміру нести відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
Наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у зв`язку з чим у суду немає правових підстав для застосування вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та вимог статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі статті 124 КПК України процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04.11.2020 року (судова справа, а.с. 93).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави процесуальні витрати за проведену ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса судово-товарознавчу експертизу у кримінальному провадженні на суму 980 грн. 64 коп. (дев`ятсот вісімдесят гривень 64 коп.).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2020 року по справі №639/1416/20 (провадження №1-кс/639/590/20), на майно, вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 .

Речові докази у кримінальному провадженню, а саме:

- гаманець чорного кольору «MICHAEL KORS»; мобільний телефон ТМ «SAMSUNG A10» чорного кольору, номер моделі SM-A107F, серійний номер НОМЕР_1 , imei1: НОМЕР_2 , imei2 : НОМЕР_3 ; грошові кошти в сумі 565 гривень; банківську карту ПриватБанк НОМЕР_4 , банківську карту Альфа-Банк НОМЕР_5 , банківську карту УКРСИББАНК НОМЕР_6 , посвідчення «Ветерана праці» на ім`я потерпілої вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для особи, яка тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1