Справа № 573/6/21
Номер провадження 1-кп/573/36/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 30 грудня 2020 року за №0000109, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт Жовтневе Білопільського району Сумської області, із спеціальною середньою освітою, одруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із ст. 89 КК України не судимої,

- за ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2020 року, близько 12:00 год., ОСОБА_5 перебувала на зупинці громадського транспорту «Завод» у смт Миколаївка Білопільського району. У цей час з магазину «Продуктовий», що знаходиться по вул. Заводська у смт Миколаївка Білопільського району, вийшла потерпіла ОСОБА_4 , яка направилася у напрямок зазначеної зупинки. У цей час у неї розірвався пакет, з якого розсипалися продукти харчування і які вона почала збирати, нахилившись. Під час збирання продуктів у неї з кишені куртки випав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі Redmi 9 A, чого вона не помітила. У ОСОБА_5 , яка помітила це, виник умисел на таємне викрадення цього телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що її дії є непомітними для оточуючих, та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до того місця, де випав телефон ОСОБА_4 , підібрала його та поклала до своєї кишені.

Вартість викраденого мобільного телефона, що належав потерпілій ОСОБА_4 , становить 2467 грн.

Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядилася у своїх корисливих цілях.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_5 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість визнала повністю, щиро розкаялася та дала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснила, що 24 листопада 2020 року, близько 12 год., перебувала на зупинці громадського транспорту по вул. Заводській у смт Миколаївка Білопільського району. Потім побачила як з продуктового магазину вийшла ОСОБА_7 і стала рухатися у бік зупинки. У цей час у неї розірвався пакет і випали продукти харчування на землю. Вона нахилилася і стала їх збирати. ОСОБА_5 помітила як з кишені куртки ОСОБА_4 випав мобільний телефон і остання цього не помітила. Тому ОСОБА_5 вирішила його викрасти. Вона озирнулася навколо, підійшла непомітно до місця, де випав телефон, підняла його та поклала до кишені. Потім цей телефон вона продала.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченій роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею проступку, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується задовільно, не працює, не інвалід, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу епізодичного вживання канабіоїдів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки вона повністю визнала свою винуватість, критично оцінила вчинений нею проступок та попросила вибачення у потерпілої; активне сприяння розкриттю проступку, бо вона правдиво повідомила про обставини його вчинення; на утриманні має неповнолітнього сина.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_5 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання саме у виді громадських робіт, бо вона не працює, доходів не має, а тому у випадку призначення покарання у виді штрафу, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, сплатити його не зможе, а більш суворі покарання у виді виправних робіт, арешту, обмеження волі, що передбачені у санкції ч. 1 ст. 185 КК України, будуть для неї занадто суворими і такими, що не відповідають ступеню тяжкості вчиненого нею проступку.

Потерпілою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про стягнення майнової шкоди в сумі 3000 грн.

До проведення підготовчого судового засіданні потерпіла позовні вимоги уточнила, просила стягнути з обвинуваченої майнову шкоду у сумі 2467 грн та моральну шкоду у сумі 600 грн.

У судовому засіданні потерпіла уточнений позов підтримала, обвинувачена позов визнала повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, винуватість ОСОБА_5 під час судового розгляду за фактом викрадення майна ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження, вартість викраденого та не повернутого потерпілій майна становить 2467 грн.

Отже, заявлений позов про стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкода, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з із знищенням або пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений потерпілою позов у розмірі 600 грн є таким, що відповідає обсягу моральних страждань потерпілої внаслідок втрати мобільного телефону, а тому позов про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з чим з ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненю процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 490,35 грн.

Речові докази у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 490 грн 35 коп. процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 2467 грн майнової шкоди та 600 грн моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя