Провадження № 1-кс/201/3941/2020
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001755 від 07.10.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07.10.2020 за № 0001755, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

07.10.2020 до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 , 1973 р.н. про те, що директор ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» ОСОБА_6 у період часу з 2012 по 2020 роки шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду.

Даний факт зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07.10.2020 за № 0001755, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування допитано у якості потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що у жовтні 2011 року у м. Дніпро, через ОСОБА_7 він познайомився з її чоловіком - ОСОБА_6 , який повідомив йому про те, що займається сільськогосподарським бізнесом, має власне підприємство з вирощування і збуту зернових ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА», має у користуванні багато земельних ділянок та сільськогосподарської техніки на території Павлоградського району Дніпропетровської області.

ОСОБА_6 було відомо про те, що ОСОБА_5 займається підприємницькою діяльністю і має достатній рівень доходів для інвестування та запозичення для розвитку бізнесу і різних галузях.

Орієнтовно через місяць після знайомства, у листопаді 2011 року, ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_5 з пропозицією про вкладання грошових коштів у його агробізнес, оскільки він був власником чи бенефіціаром декількох сільськогосподарських підприємств, і йому були необхідні додаткові обігові кошти для розширення бізнесу.

Обговорення цієї пропозиції тривало майже рік, протягом якого ОСОБА_6 постійно ініціював зустрічі і переговори з ОСОБА_5 , переконуючи останнього в тому, що він як ймовірний інвестор, отримає можливість вигідно вкласти гроші, та в подальшому отримати гарантований прибуток.

На пропозицію ОСОБА_6 , ОСОБА_5 погодився у 2012 році. При цьому ОСОБА_6 переконав його в тому, що надання йому грошових коштів має відбутися шляхом передачі готівки на підставі розписок, оскільки так йому буде зручніше повертати борг. Пропозиції ОСОБА_5 щодо створення спільного виробництва чи товариства, а також щодо звернення до банку за кредитом ОСОБА_6 аргументовано, як для ОСОБА_5 на той час, відкинув і пообіцяв повернути грошові кошти у строк і з відсотками, які були прописані у розписках про отримання грошових коштів. При цьому ОСОБА_6 гарантував забезпечення повернення боргу продукцією його сільськогосподарських підприємств (врожаєм) і переконав ОСОБА_5 в тому, що він нічим не ризикує, а також у тому, що його бізнес з надзвичайно рентабельним на рівні, не менш ніж 50%.

ОСОБА_5 , у період з листопада 2012р. по липень 2014р. були передані ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 1 980 902 доларів США і 2 225 000 гривень наступним чином:

- 19.11.2012 року па підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США на строк один рік з можливим подовженням строку повернення на один рік з виплатою 18% річнім і передачею у власність 5% врожаю соняшника з площі 1000 гектарів але не менш 50 тон;

- 20.12.2020 року на підставі розписки, підписаної ОСОБА_6 я передав грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США на строк один рік з можливим відстроченням строку повернення що на один рік з щомісячною виплатою відсотків із розрахунку 18% річних і передачею у власність 5% врожаю соняшника з площі 1000 гектарів, але не менш 50 тон за кожен рік користування;

- 25.01.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США на строк один рік з можливим подовженням строку повернення ще на один рік з виплатою 18% річних і передачею у власність 2,5% врожаю соняшника з площі 1000 гектарів але не менше 25 тон за кожен рік користування грошима;

- 01.10.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів СІНА на строк три роки з щомісячною виплатою відсотків із розрахунку 18% річних і передачею у власність 180 тон соняшника за кожен рік користування грошима;

- 17.04.2014 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів СІМА на строк до 15.10.2014 року з щомісячною виплатою відсотків із розрахунку 18% річних (1,5% у місяць);

- 09.12.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США для придбання соняшника врожаю 2014 року зі знижкою 900 гривень на одній тоні, що відповідає 20% знижці;

- 17.03.2014 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США для закупівлі 1000 тон соняшника врожаю 2014 року зі знижкою 750 гривень на одній тоні але не менше 25% від ціпи на строк до 01 жовтня 2014 року з поставкою до 15.10.2014 року;

- 07.06.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 45 950 (сорок п`ять тисяч дев`ятисот п`ятдесят) доларів США на придбання кукурудзи по ціні 1200 гривень за одну тону і соняшника по орієнтовній ціні 2750 гривень за тону;

- 03.06.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США для придбання кукурудзи по ціні 1200 гривень за тону і соняшника за орієнтовну ціну 2750 гривень за тону;

- 29.05.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США для придбання кукурудзи по ціні 1200 гривень за тону і соняшника за орієнтовну ціну 2750 гривень за тону;

- 10.04.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 67 700 (шістдесят сім тисяч сімсот) доларів США для придбання соняшника за орієнтовну ціну 2750 гривень за тону;

- 29.04.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 45 252 (сорок п`ять тисяч двісті п`ятдесят два) долара США для придбання соняшника за орієнтовну ціну 2750 гривень та тону;

- 26.04.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові сумі 90 000 (дев`яносто тисяч) доларів США для придбання соняшника за орієнтовну піну 2750 гривень за тону;

- 12.09.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США для придбання соняшника за орієнтовну ціну 2500-2600 гривень та тону;

- 08.08.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 000 (п`ятисот тисяч) гривень для придбання соняшника в кількості 200 тон по ціні 2550 гривень за тону;

- 24.05.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 275 000 (двісті сімдесят п`ять тисяч) гривень для придбання соняшника в кількості 100 тон по ціні 2550 гривень за тону;

- 30.07.2014 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 390 000 (триста дев`яносто тисяч) доларів США для придбання пшениці 3-го класу зі знижкою 10% від ціни зернотрейдерів. Дати отримання, відображені в розписці: 23 травня-150000 доларів США, 23 червня - 30000 Доларів США, 26 червня -20000 доларів США, 08 липня -50000 доларів США, 15 липня -40000 доларів США, 16 липня - 40000 доларів США, 30 липня - 60000 доларів США;

- 13.08.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 700 000 (сімсот тисяч) гривень в рахунок оплати пшениці 2 і 3 класу у пропорції 50/50 у кількості 500 тон по ціні 1400 гривень за тону и позначені в розписці про зобов`язання ОСОБА_6 про реалізацію даної пшениці по ціні мінімально 1600 гривень за одну тону в листопаді 2013 року на загальну суму 800000 гривень з поверненням вказаної суми;

- 25.01.2013 року на підставі розписки за підписом ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 750000 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок оплати соняшника згідно договору купівлі-продажу б/н від 22.01.2013 року.

Вказані розписки готував ОСОБА_6 та особисто їх підписував. Отримуючи грошові кошти від ОСОБА_5 , ОСОБА_6 одночасно за них купував сільськогосподарську техніку для ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА», скуповував земельні паї тим самим нарощуючи банк землі підприємства. Також, за отримані від ОСОБА_5 грошові кошти ОСОБА_6 одночасно придбав у приватну власність автомобілі та нерухомість.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_6 почав систематично ухилятися від виконання своїх зобов`язань у частині повернення боргу, зменшуючи повернення грошей у надзвичайно малих розмірах. Потім почав уникати зустрічей з ОСОБА_5 та відповідати на телефонні дзвінки. А при останній зустрічі з ОСОБА_6 у 2019 році, останній взагалі сказав, що більше борги віддавати не збирається.

ОСОБА_6 згідно написаних ним розписок і отриманих від ОСОБА_5 грошових коштів, винен 1 050 000,00 доларів США, чим завдав останньому матеріальну шкоду.

В ході досудового розслідування встановлено, що директором Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІКОЛЬ-САМАРА» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, Павлоградський р-н, с. Кочережки, вул. Шевченка, буд.85) є ОСОБА_6 .

Вид економічної діяльності ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» (код 37513475) 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.13 вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.41 розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.46 розведення свиней; 10.41 виробництво олії та тваринних жирів; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

Згідно інформації бази даних ІТС НПУ на ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» (код 37513475) зареєстровані наступні транспортні засоби:

- автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Sport», д/н НОМЕР_1 , білого кольору, 2018 року випуску, VIN: НОМЕР_2 ;

- автомобіль марки «Volkswagen Amarok», д/н НОМЕР_3 , білого кольору, 2016 року випуску, VIN: НОМЕР_4 ;

- вантажний автомобіль «ГАЗ 5201», д/н НОМЕР_5 , синього кольору, 1991 року випуску, VIN: НОМЕР_6 ;

Також, Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області надало відповідь, що згідно електронно-облікової системи «Єдиний реєстр для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» за ТОВ «АГРІКОЛЬСАМАРА», станом на 04.11.2020 зареєстровано наступну сільськогосподарську техніку:

- трактор колісний «NEW HOLLAND TL105», 2012 року випуску, заводський номер: НОМЕР_7 , № двигуна: НОМЕР_8 , д/н НОМЕР_9 ;

- борона «ДМТ-4А», 2004 року випуску, заводський номер: НОМЕР_10 ;

- трактор колісний «NEW HOLLAND TL105», 2012 року випуску, заводський номер НОМЕР_11 ; № двигуна: НОМЕР_12 ; д/н НОМЕР_13 ;

- трактор колісний «DEUTZFAHR AGROTRAC 620», 2013 року випуску, заводський номер: НОМЕР_14 ; № двигуна: НОМЕР_15 ; д/н НОМЕР_16 ;

- трактор колісний «БЕЛАРУС82.1», 2016 року випуску, заводський номер: НОМЕР_17 , № двигуна: НОМЕР_18 , д/н НОМЕР_19 ;

- трактор колісний «NEW HOLLAND TL105», 2012 року випуску, заводський номер: НОМЕР_20 , № двигуна: НОМЕР_21 , д/н НОМЕР_22 ;

- трактор колісний «NEW HOLLAND T7060», 2016 року випуску, заводський номер: НОМЕР_23 , № двигуна: НОМЕР_24 , д/н НОМЕР_25 ;

- трактор колісний «NEW HOLLAND TD5.110», 2016 року випуску, заводський номер: НОМЕР_26 , № двигуна: НОМЕР_27 , д/н НОМЕР_28 ;

- трактор колісний «NEW HOLLAND TD5.110», 2016 року випуску, заводський номер: НОМЕР_29 , № двигуна: НОМЕР_30 , д/н НОМЕР_31 ;

- трактор колісний «NEW HOLLAND T7060», 2016 року випуску, заводський номер: НОМЕР_32 , № двигуна: НОМЕР_33 , д/н НОМЕР_34 .

Слідчий вважав, що ця інформація дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , будучи директором ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» (код 37513475), зловживаючи довірою, з корисливих мотивів, під приводом розвитку сільськогосподарського бізнесу, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , заздалегідь не маючи умислу повертати майно та використав вищевказані гроші на придбання сільськогосподарської техніки та земельних ділянок для ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА», де являється директором.

Таким чином, вищевказані транспортні засоби, які знаходяться на балансі ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» - є об`єктом кримінально протиправних дій.

30.10.2020 року слідчим винесено відповідну постанову про визнання вищевказаних транспортних засобів, які знаходяться на балансі ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001755.

З урахуванням викладеного, просив накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування вищевказаними автомобілями та сільськогосподарською технікою, оскільки можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, що позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню.

Від прокурора, який погодив клопотання надійшла заява, у якій він просив клопотання розглядати без його участі, клопотання підтримав.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

07.10.2020р. до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за № 0001755. Як зазначено у витягу з ЄРДР, 07.10.2020 до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 , 1973 р.н. про те, що директор ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» ОСОБА_6 , у період часу з 2012 по 2020 роки, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду.

Слідчий просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном на транспортні засоби, які перебувають на балансі ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» (код 37513475).

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження і доводи клопотання слідчий суддя приходить до висновку, про невідповідність майна, на яке пропонувалося накласти арешт, критеріям ст. 98 КПК України щодо речового доказу.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Доказів того, що майно автомобілі і сільгосптехніка, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом з огляду на вищенаведені вимоги КПК України слідчому судді не надано.

Зважаючи на диспозицію інкримінованого злочину (ч. 3 ст. 190 КК України) самі по собі автомобілі і сільгосптехніка не можуть бути знаряддям для виготовлення тютюнових виробів, якщо вони не мають інших слідів злочину, а тому й не можуть бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення.

Варто окремо відзначити стосовно постанови про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні від 06.11.2020р. Майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених у ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Аналізуючи наведені вимоги закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений у тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Як видно зі тексту постанови слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами від 06.11.2020р., вона взагалі не містить мотивів прийнятого ним рішення і містить лише перелік рухомого майна, яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА».

Жодних доказів того, що ця автомобілі і техніка здобута за кошти, набуті злочинним шляхом відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Одна із зазначених вимог закріплена у ч. 1 ст. 218 КПК України, відповідно до якої досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під територіальною юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із наданих матеріалів, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУ НПУ у Дніпропетровській області, втім відсутнє обґрунтування того, що розслідуване кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, у будь-який спосіб пов`язане із територією Соборного району м. Дніпропетровська. При тому, що ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» зареєстровані на території м. Павлоградського району Дніпропетровської області.

З наданих матеріалів не вбачається, що будь-які дії, які утворюють об`єктивну сторону розслідуваного кримінального правопорушення, було вчинено на території Соборного району м. Дніпра.

Окрім того, як видно з матеріалів клопотання, між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 склалися спірні цивільно-правові відносини, які витікають із договору позики, укладення яких підтверджено розписками. При чому позичальником ОСОБА_6 вони частково були виконані, як вказує сам потерпілий.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 18.09.2013р. № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Приймаючи до уваги, що позичальник не виконує умови договору позики і не повертає грошовий борг, порушене право ОСОБА_5 може бути захищене в судовому порядку шляхом стягнення зазначеної суми з ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суддя слідчий приходить до висновку про те, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав що обгрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту на відповідне майно.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001755 від 07.10.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 11 листопада 2020 року о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1