У Х В А Л А
іменем України

01 вересня 2020 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_5 ,

законного представника - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має неповну середню освіту, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 30.06.2020 у відношенні нього направлено обвинувальний акт до Зміївського районного суду Харківської області у кримінальному провадженні № 0000423 за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,

якому вручено письмове повідомлення про підозру у злочині, передбаченому частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

01.09.2020 слідчий Зміївського відділу поліції ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000675 від 30.07.2020 за ознаками злочинів, передбачених частиною 3 статті 186, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у злочині, передбаченому частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України за наступних обставин: 04.08.2020 близько 22:00 години ОСОБА_5 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували на відкритій ділянці місцевості в АДРЕСА_2 , де побачили раніше їм малознайомого потерпілого ОСОБА_9 та його знайомого ОСОБА_10 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, після чого у ОСОБА_5 та у ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_9 . Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебувають у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи реалізовувати зазначений умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вирішили вивести останніх із рівноваги. З цією метою ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_11 та штовхнув його руками в грудну клітину у напрямку потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_11 оперся об ОСОБА_9 та в той самий час ОСОБА_8 , розуміючи, що останні виведені із рівноваги, підбіг із-за спини до ОСОБА_9 та розуміючи, що останній бачить ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи відкрито, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , витягнув із лівої задньої кишені джинсів ОСОБА_9 гаманець із грошовими коштами у сумі 700 грн 00 коп. та банківською карткою "Credit Agricole", з рахунку якої в подальшому вони використали 336 грн 00 коп. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 покинули місце вчиненого злочину та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1 036 грн 00 коп.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного злочину слідчий у клопотанні посилався на відомості щодо речових доказів та відомості протоколів слідчих дій, а саме допиту свідків, потерпілого та прийняття заяви потерпілого про вчинений у відношенні нього злочин.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий вважав, що є підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

З урахуванням вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме вагомих доказів про повторне вчинення підозрюваним злочину, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, репутації підозрюваного, наміру продовжувати свою протиправну діяльність, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, стверджував, що запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 необхідно обрати у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 наполягали на задоволенні клопотання з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_7 проти клопотання заперечував мотивуючи наявністю у неповнолітнього підозрюваного міцних соціальних зв`язків у місці проживання, необхідністю відвідування занять на першому курсі професійного ліцею, куди він поступив на навчання, відсутністю підстав вважати можливим продовження протиправної поведінки, оскільки його старший брат та інша особа, які мали на нього негативний вплив, зараз перебувають під вартою. Просив обрати запобіжний захід - нічний домашній арешт.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував обґрунтованість підозри у вказаному злочині та пояснив, що відкрите викрадення вчинив ОСОБА_12 , а він лише був присутнім при цьому.

Разом зі своїм законним представником ОСОБА_6 підтримали доводи захисника щодо застосування запобіжного заходу - нічного домашнього арешту.

Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:

На підтвердження доводів клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з ЄРДР № 0000675 від 30.07.2020; повідомлення про підозру від 28.08.2020; зазначених у клопотанні доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, документів, що містять відомості про особу неповнолітнього підозрюваного, щодо негативної поведінки якого до місцевої ради надходять скарги від мешканців смт Слобожанське Зміївського району Харківської області.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 492 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Про затримання і взяття під варту неповнолітнього негайно сповіщаються його батьки чи особи, які їх замінюють.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення надані вагомі докази того, що неповнолітній ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за який, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, наявні у матеріалах провадження відомості про його місце проживання, негативні відомості характеристики за місцем проживання вказують на наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування, суду, а також і вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність одного із зазначених у клопотанні ризиків, передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Оцінивши обставини визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує один з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на який вказується у клопотанні.

Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Під час обрання запобіжного заходу враховано вік неповнолітнього підозрюваного, який раніше не був судимий, не відвідує закладів освіти та не працює, має постійне зареєстроване місце проживання та міцні соціальні зв`язки з матір`ю, на цей час втратив зв`язки з іншими особами, які підозрюються у кримінальних правопорушеннях у цьому кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту щодо необхідності підозрюваному відвідувати навчальний заклад не підтверджені будь-якими доказами.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

За таких обставин, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків необхідним і достатнім є запобіжний захід - домашній арешт із забороною цілодобово залишати своє житло.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 належить покласти обов`язки: прибувати до слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за кожною вимогою; не відлучатися із смт Слобожанське Зміївського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 484, 492 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в частині вимоги про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .

2. Застосувати у відношенні неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт із забороною цілодобово залишати своє житло в АДРЕСА_1 .

3. Покласти на неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за кожною вимогою; не відлучатися із смт Слобожанське Зміївського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю.

4. Виконання ухвали покласти на Зміївський відділ поліції ГУНП в Харківській області.

5. Строк дії ухвали - до 01 листопада 2020 року.

6. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1