Справа № 466/2964/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1098/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 раніше був неодноразово засуджений за тяжкі злочини проти власності, злочини проти життя та здоров`я особи, котрі характеризуються підвищеною суспільною небезпечністю, у даній справі ОСОБА_6 засуджений за тяжкий злочини проти здоров`я людини під час умовно-дострокового звільнення, а також не дотримувався адміністративного нагляду, т.я. засуджений за ст.395 КК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є недоцільним та необґрунтованим.

Зазначає, що відповідно до ст.134 КВК України він визнається таким, що стягнень немає, більше того, вказує, що 12 разів заохочувався адміністрацією Личаківської виправної колонії.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи прокурора на підтримання висновків оскаржуваної ухвали, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Частинами 1, 2 ст. 81 КК України визначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

З матеріалів справи, зокрема з спільного клопотання начальника установи арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія №30» ОСОБА_8 та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вбачається, що ОСОБА_6 , раніше судимий: 31.10.2008 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст. 185, ст.75, ст. 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 03.03.2010 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18.05.2010 рахувати засудженим за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.05.2013 умовно-достроково на невідбутий термін покарання 1 рік 3 місяці 3 дні. По теперішній справі засуджений: 27.12.2013 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст.70, ст. 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі; 19.09.2014 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187, ст. 395, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 24.02.2015 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.02.2016 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України у призначений строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 21.01.2014 по 21.10.2014 та з 28.01.2015 по 26.03.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні ув`язнення.

Початок терміну покарання: 21.01.2014, кінець терміну покарання: 25.02.2021.

Згідно з даними подання та характеристикою, наданою адміністрацією державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання, перебуваючи під вартою у Львівському СІЗО із 30.01.2014 порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією УВП не заохочувався.

У державну установу «Личакiвська виправна колонія (№ 30)» засуджений ОСОБА_6 прибув 12.11.2014. По прибутті працевлаштований не був. З 01.01.2016 по теперішній час працевлаштований у цеху №1 з виготовлення меблів на посаді верстатника (збиральник меблів). За час відбування покарання в установі допустив шість порушень встановленого режиму відбування покарання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи дванадцять разів заохочувався. 09.03.2017 року адміністративною комісією колонії відмовлено в застосуванні заохочувальної пільгової норми, передбаченої ст.ст.100, 101 КВК України, як небажаючому, 27.06.2018 року відмовлено у застосуванні заохочувальної пільгової норми, передбаченої ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. Ухвалою суду від 21.08.2018 року засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. 28.02.2019 адміністративною комісією колонії відмовлено в застосуванні заохочувальної пільгової норми, передбаченої ст.81 КК України.

Відповідно до матеріалів судового провадження, адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Так, приймаючи рішення суд першої інстанції вірно врахував, що засуджений ОСОБА_6 раніше був неодноразово засуджений за тяжкі злочини проти власності, злочини проти життя та здоров`я особи, котрі характеризуються підвищеною суспільною небезпечністю. У даній справі ОСОБА_6 засуджений за тяжкий злочини проти здоров`я людини під час умовно-дострокового звільнення, а також ОСОБА_6 не дотримувався адміністративного нагляду, т.я. засуджений за ст.395 КК України.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про незаконність судового рішення, а також те, що суд першої інстанції без важливих підстав відмовив йому у задоволенні клопотання, так як з матеріалів провадження вбачається, що дані наведені ним у апеляційній скарзі були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті й досліджувались судом, а викладені в ухвалі суду висновки зроблені на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності, зокрема щодо того що засуджений 12 разів заохочувався адміністрацією Личаківської виправної колонії.

Наведені засудженим в апеляційній скарзі обставини та дані, що характеризують його особу, як на підставу скасування оскаржуваної ухвали, були предметом дослідження судом першої інстанції, такі враховуються судом при вирішенні питання умовно-дострокового звільнення, однак такі не є безумовними підставами для його застосування.

Суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вірного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді