Справа №949/1504/20
У Х В А Л А

08 лютого 2021 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про вирішення долі речових доказів по матеріалах кримінального провадження №0000283 від 24 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про вирішення долі речових доказів по матеріалах кримінального провадження №0000283 від 24 червня 2020 року та просить вирішити долю речових доказів, а саме: автомобіля марки "УАЗ" без реєстраційних номерів, мотопомпи кустарного виробництва на базі двигуна внутрішнього згоряння, 2 пожежних рукави діаметром 150 мм та довжиною 15 м кожен, трьох металевих жердин та одного армованого водозабірного шлангу, які зберігаються на території ТОВ "Віпос", що за адресою: м. Дубровиця вул. Залізнична, 7, Рівненської області - конфіскувати в дохід держави, так як відповідно до положень пункту 1 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У своєму клопотанні посилається на те, що 24 червня 2020 року у зв`язку з виявленням поблизу с. Кривиця, Дубровицького району, безгосподарського обладнання для видобутку бурштину та автомобіль марки "УАЗ", слідчим відділенням Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 240-1 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області від 24 червня 2020 року, безномерний автомобіль марки "УАЗ", мотопомпу кустарного виробництва, два пожежні рукави діаметром 150 мм, три металеві жердини та один армований водозабірний шланг, визнано речовими доками та приєднано до кримінального провадження №0000283.

У ході досудового розслідування встановити власників вказаного майна не вдалося.

Поряд з цим, під час досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 Кримінального кодексу України та 01 серпня 2020 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000283 на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із чим виникла необхідність вирішити питання про долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та витребувані судом матеріали кримінального провадження за № 00000283 по факту незаконного видобутку бурштину неподалік с. Кривиця, Дубровицького району, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 240-1 Кримінального кодексу України, суд приходить такого висновку.

Пунктом 19 частини 1 статті 7, статтею 26 КПК України передбачено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати, окрім інших загальних засад кримінального провадження, засаді диспозитивності, яка полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з п. 8 ч. 2, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, і, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Постанова слідчого, як це передбачено у ч. 5 ст. 110 КПК України, складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. При цьому мотивувальна частина, окрім іншого, повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивна частина - зміст прийнятого процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження визначається у статтях параграфу 1 глави 24 КПК України, як одна з форм закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ст.ст. 283, 284 КПК України, які входять до цього параграфу, закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування є повноваженням слідчого, дізнавача, прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження, відповідно до частини 6 цієї статті, надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за № 00000283 по факту незаконного видобутку бурштину неподалік с. Кривиця Дубровицького району, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про вирішення долі речових доказів слід відмовити з огляду на таке.

Як зазначено в самій постанові про закриття кримінального провадження від 01 серпня 2020 року в резолютивній її частині в п.3 "Приєднані в якості речового доказу автомобіль марки "УАЗ" без реєстраційних номерів, мотопомпи кустарного виробництва на базі двигуна внутрішнього згоряння, 2 пожежних рукави діаметром 150 мм та довжиною 15 м кожен, трьох металевих жердин та одного армованого водозабірного шлангу, які зберігаються на території ТОВ "Віпос", що за адресою: м. Дубровиця вул. Залізнична, 7, до встановлення власника протягом півроку, обладнання конфіскувати в дохід держави".

Пунктом четвертим вказаної постанови, зазначено " приєднаний до провадження ва якості речового доказу транспортний засіб, повернути власнику під зберігальну розписку, після надання відповідних документів".

Отже із вказаного випливає, що долю речових доказів по вказаному кримінальному провадженню слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

З огляду на це, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 338 ЦК України знайдені транспортні засоби передаються на зберігання Національній поліції, про що робиться оголошення в друкованих засобах масової інформації.

Якщо протягом шести місяців від дня опублікування цього оголошення власник або інша особа, яка має право вимагати повернення транспортного засобу, не будуть виявлені або вони не заявлять про свої права на транспортний засіб, Національна поліція має право продати його, а суму виторгу внести на спеціальний рахунок у банку. Якщо протягом трьох років колишній власник транспортного засобу не вимагатиме передання йому суми виторгу, ця сума переходить у власність територіальної громади, на території якої було знайдено транспортний засіб.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за № 00000283 по факту незаконного видобутку бурштину неподалік с. Кривиця Дубровицького району, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не вживалися заходи з виявлення власника транспортного засобу - автомобіля марки "УАЗ" без реєстраційних номерів, мотопомпи кустарного виробництва на базі двигуна внутрішнього згоряння, 2 пожежних рукави діаметром 150 мм та довжиною 15 м кожен, трьох металевих жердин та одного армованого водозабірного шлангу.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що з моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження 01 серпня 2020 року і до моменту звернення до суду з клопотанням - 14 грудня 2020 року не пройшло півроку, наданих для встановлення власника майна. Натомість прокурор звертається до суду з клопотанням про вирішення долі речових доказів до спливу вказаного строку.

Не було надано інформації про встановлення власника або ж відсутність власника майна, прокурором і під час розгляду даного клопотанння.

Суд також звертає увагу на той факт, що арешт на зазначене майно не накладався, жодних матеріалів по вказаному провадженню в суді не перебувало, а тому видається сумнівним посилання прокурора на статті 537, 539 КПК України по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

При цьому, суддя звертає увагу на вимоги, які містяться у п. 56 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), затвердженої наказом Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125, де зазначено, що відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України у вироку, постанові судді або ухвалі суду, постанові органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи повинно бути вирішене питання про долю речових доказів.

Як вбачається із постанови від 01 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000283, слідчим уже вирішено долю речових доказів по вказаному кримінальному провадженню.

Крім того, прокурор у своєму клопотанні про вирішення питання про долю речових доказів, а саме: безномерного автомобіля марки "УАЗ", мотопомпи кустарного виробництва, двох пожежних рукавів діаметром 100 мм, одного металевого шрайберу, двох металевих жердин та двох дерев`яних сачків посилається на те, що вказані предмети, відповідно до ст. 98 КПК України, є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Однак, як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 01 серпня 2020 року, підставою для закриття кримінального провадження №0000283 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України послугувало те, що не було встановлено факту незаконного видобутку бурштину сирцю, оскільки видобування є однією із форм об`єктивної сторони вказаного злочину.

Таким чином, зважаючи на те, що не встановлено складу кримінального праворушення, тому зазначене прокурором майно, а саме: автомобіль марки "УАЗ" без реєстраційних номерів, мотопомпа кустарного виробництва на базі двигуна внутрішнього згоряння, 2 пожежні рукави діаметром 150 мм та довжиною 15 м кожен, три металевих жердини та один армований водозабірний шланг не є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, оскільки за його допомогою видобування бурштину не здійснювалося, тобто не використовувалося для виконання об`єктивної сторони злочинного посягання.

Водночас, згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує "справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб".

Зокрема, порушення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції через застосування конфіскації, яка формально ґрунтувалася на положеннях національного закону, але за обставин конкретної справи була визнана "неспівмірною", оскільки покладала на заявника "надмірний індивідуальний тягар", було встановлено у справі "Ісмайлов (Ismayilov) проти Російської Федерації" від 06 листопада 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 цього Закону, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У статті 8 КПК зазначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Отже, при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме "справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб", покладаючи на особу "надмірний індивідуальний тягар".

Разом із тим, відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про вирішення долі речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 8, 9, 26, 36, 40, 100, 370, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про вирішення долі речових доказів по матеріалах кримінального провадження №0000283 від 24 червня 2020 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 12 лютого 2021 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1