Справа №:755/947/21
Провадження №: 1-кс/755/367/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектору відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 10.01.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ

До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Клопотання мотивовано тим, що 10.01.2021 приблизно о 12 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, пр-т. Броварський, 32-Б, було зупинено автомобіль марки Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , з ознаками підробки, а також номер кузова біля переднього правого колеса був змінений кустарним шляхом (ЄО № 1902 від 10.01.2021).

Так, 10.01.2021 відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, інспектором відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за адресою м АДРЕСА_1 , було проведено огляд місця події, у ході якого було виявлено автомобіль марки Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 .

З метою забезпечення збереження речових доказів, було вилучено: автомобіль марки Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , який надає органу досудового розслідування сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний автомобіль може бути предметом кримінального правопорушення і на ньому можуть міститись сліди його вчинення, а також дають можливість припускати можливість вчинення інших предикатних злочинів, зокрема незаконного заволодіння транспортним засобом, чи інших, перевірка та дослідження яких є обов`язком органу досудового розслідування.

Вказав, що в разі несвоєчасного арешту вилученого майна, зацікавлені особи можуть знищити, зіпсувати, приховати або відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені на стадії досудового розслідування, а тому виникла необхідність забезпечення арешту та вилучення автомобілю марки Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 з метою з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, які можуть бути використані органами досудового розслідування як доказ у вказаному кримінальному провадженні, для встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

Володілець автомобіля марки Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання.
В свою чергу, враховуючи норми ст.ст. 22, 26 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі інспектора відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Приписами статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбаченого, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, дізнавача чи прокурора також і ч.3 ст. 132 КПК України.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що автомобіль Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 , який є безпосереднім предметом вчинення злочину відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може бути використано як доказ обставин незаконного заволодіння транспортним засобом, на ньому можуть бути збережені сліди вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що до матеріалів клопотання не долучено постанову про визнання даного транспортного засобу речовим доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України. Більш того, прокурор в судовому засіданні взагалі не підтвердив існування даної постанови в матеріалах кримінального провадження.

Також, як вбачається із матеріалів клопотання про арешт майна, автомобіль Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 .

Крім того, прокурором в судовому засіданні зазначено про тимчасове вилучення автомобілю Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 , ключі та технічний паспорт даного автомобіля, виданий на ім`я ОСОБА_7 .

Проте, в клопотанні інспектором відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 ставиться лише питання про накладення арешту лише на автомобіль Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 .

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешти майна слідчий не долучив жодних доказів та не навів жодних доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 132, 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив

У задоволенні клопотання інспектору відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт автомобіля марки Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 10.01.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України - відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України негайно повернути володільцю (-ям) тимчасово вилученого майна автомобіль марки Фольцваген ЛТ-35, д.н.з. НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва

Слідчий суддя