Справа № 461/2920/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/860/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
представника Служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнено її від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України застосувано до ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд батьків матері ОСОБА_12 .

Ухвалено скасувати після набрання вироком законної сили арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 року на пару кросівок «Pull and Bear», з артикулом 5311/011/202/39 та зірваний цінник з артикулом 5311/011/202.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 4 лютого 2020 року, близько 19 години 20 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Пул енд Беа Україна» в ТЦ «Форум», по вул. Під Дубом, 76 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, намагалась таємно викрасти кросівки «Пул енд Беа України» (арт. 5311/011/202/39) вартістю 574 гривень 63 копійки, однак, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального проступку до кінця, такий не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_7 в коридорі ТЦ «Форум» було зупинено охоронцем магазину.
На даний вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , доведеність її вини та встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, просить змінити оскаржуваний вирок суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. У резолютивній частині вироку абзац «На підставі п. 3 ч. 2 ст.105 КК України застосувано до ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд батьків матері ОСОБА_12 » доповнити словами «строком на один рік». У решті вирок суду просить залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор покликається на те, що суд першої інстанції у порушення вимог ч. 3 ст. 105 КК України, застосувавши до неповнолітньої ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері не визначив строку, протягом якого цей захід має виконуватись. Отже, прокурор вважає, що суд першої інстанції не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.1. ч.1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Захисник, представник потерпілого та представник служби у справах дітей також підтримали вимоги поданої апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а також звільнення її від покарання на підставі ч.1 ст.105 КК України із застосування до неї примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, в апеляційній скарзі не оспорюється і судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з тим, апеляційні доводи прокурора про не застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, є обґрунтовані.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно п.3 ч.2 даної норми Закону у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру у виді передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 ст.105 КК України тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, визнавши неповнолітню ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, прийшов до висновку про звільнення її від покарання на підставі ч.1 ст.105 КК України та застосував до неї примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, а саме у виді передачі неповнолітньої під нагляд матері.

Однак, суд першої інстанції не визначив тривалість застосованого відносно неповнолітньої ОСОБА_7 примусового заходу виховного характеру, що прямо передбачено ч. 3 ст. 105 КК України, а отже не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Як встановлено п.1 ч.1 ст.413 КПК України незастосування судом закону, який підлягає застосуванню є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Оскільки, положеннями ст.105 КК України, які було застосовано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку, передбачено визначення судом тривалості застосованого відносно неповнолітньої ОСОБА_7 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері, і який судом першої інстанції визначений не був, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно неповнолітньої ОСОБА_7 слід змінити, доповнивши у резолютивній частині вироку абзац «На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України застосувано до ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд батьків матері ОСОБА_12 » словами «строком на один рік».

За таких обставин, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, а отже такою, що підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 413 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 змінити.

У резолютивній частині вироку Галицького районного суду м.Львова від 03 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 абзац «На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України застосовано до ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд батьків матері ОСОБА_12 » доповнити словами «строком на один рік».

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: