КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6453/2020
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
14 грудня 2020 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний у вигляді особистого зобов`язання, строком до 24.01.2021 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну дитину, адвоката, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.
Прокурор ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 4 933 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10 000 000 гривень.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через істотне порушення вимог чинного КПК України в частині співмірності застосованого запобіжного заходу з особою підозрюваного ОСОБА_8 .
В ході проведення слідчих дій, у підозрюваного виявлено та вилучено підробленні документи, які мають значення в даному кримінальному провадженні. ОСОБА_8 займається індивідуальною адвокатською діяльністю та відповідно до ст. 481 КПК України останньому було повідомлено про підозру, обґрунтованість якої повністю підтверджується долученими до клопотання матеріалами. Крім того, підозра, оголошена ОСОБА_8 , підтверджується протоколами допиту свідків, висновками експертів та рапортами. Прокурор зазначає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, щодо ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, а також запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які існують на даний час. ОСОБА_8 неодноразово не з`являвся на виклики до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо нього, останній може впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.
Також, прокурор зазначає, що слідчий суддя не мав права розглядати скаргу на незаконне затримання ОСОБА_8 , яке відбулося 01.09.2020 року під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а також скарга, відповідно до вимог ст. 206 КПК України, подається в день затримання особи, тобто 01.09.2020 року, а тому слідчий суддя допустив істотні порушення вимог КПК України.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може визначити розмір застави для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, тому з урахуванням матеріального становища ОСОБА_8 , сторона обвинувачення просить визначити заставу у розмірі 4933 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб), що становить 10 000 000 гривень.
Захисник ОСОБА_7 в свої апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2020 року та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити в задоволенні клопотання слідчого, а в іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Захисник ОСОБА_7 в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою внаслідок істотного порушення судом кримінального процесуального закону, та підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинами кримінального провадження.
ОСОБА_8 є адвокатом відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №002367, виданого 12.09.2019 року Радою адвокатів Запорізької області. Таким чином, повідомлення про підозру даній категорії осіб здійснюється виключно Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень, а повідомлення про підозру ОСОБА_8 складено виконувачем обов`язків керівника Київської міської прокуратури. Відповідно до чинного законодавства, керівник регіональної прокуратури зобов`язаний був оформити доручення про повідомлення про підозру, однак дана постанова відсутня.
Відповідно до матеріалів справи, повідомлення про підозру складене 09.11.2020 року. З 04.11.2020 року по 14.11.2020 року ОСОБА_8 перебував на відпочинку з сім`єю у Єгипті, про що завчасно повідомив слідчого та прокурора.
13.11.2020 року повідомлення про підозру було повернуто відправнику та було вручено особисто ОСОБА_8 16.11.2020 року, коли працівниками патрульної поліції безпідставно було зупинено його автомобіль, а слідчим спільно з прокурором вручено текст повідомлення про підозру 09.11.2020 року.
Повідомлення про підозру здійснюється в день його складання або на наступний, тому, на думку сторони захисту, органом досудового розслідування не дотримано порядок здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_8 .
З наданих до суду та захисту копій матеріалів кримінального провадження неможливо встановити, в чому саме полягає обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , оскільки з переліку доказів, якими обґрунтовується підозра, жоден допит не містить фактів вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень.
Обґрунтована підозра має підтверджуватися конкретними фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в існуванні зв`язку між діями особи та подією, такі фактичні обставини повинні бути чіткими та зрозумілими і знайти своє відображення у відповідному рішенні компетентного органу, проте, на думку сторони захисту, у даному випадку жодних доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_8 міг вчинити інкриміновані правопорушення, стороною обвинувачення не надано, тому застосування ОСОБА_8 будь-якого запобіжного заходу, у тому числі особистого зобов`язання, неможливо.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу , просив її задовольнити в повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Так, органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_11 у період з весни 2017 року по 20.09.2017 року, знаходячись у м. Києві та діючи за попередньою змовою зі своїм батьком ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленими слідством особами, організовуючи при цьому протиправні дії на території Латвійської Республіки, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення організував підроблення офіційних документів, використання завідомо підроблених офіційних документів та здійснив закінчений замах на заволодіння шляхом обману правом власності на майно ОСОБА_14 в особливо великих розмірах.
Слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою реалізації злочинного умислу, направленого на протиправне заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_14 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.02.2020 року залучили до протиправної діяльності ОСОБА_8 .
У клопотанні зазначається, що ОСОБА_8 , діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.02.2020 року, на виконання злочинного умислу, направленого на протиправне заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_14 , забезпечив виготовлення наступних підроблених документів: довіреності на управління майном виданої від імені ОСОБА_14 на ім`я громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_15 , посвідченої 22.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , зареєстрованої в реєстрі за №№ 106, 107, афідевіту, виданого від імені ОСОБА_14 , посвідченого 22.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , зареєстрованого в реєстрі за № 810, згідно з яким підроблена довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрована в реєстрі за № 660, 661, підписана від імені ОСОБА_14 , дійсно підписана останнім, а також афідевіту виданого від імені ОСОБА_14 , посвідченого 28.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , зареєстрованого в реєстрі за № 814, згідно з яким довіреність на представництво, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 28.07.2017 року та зареєстрована в реєстрі за № 5022, нібито скасована.
Орган досудового розслідування вказує, що у подальшому, на підставі вказаної довіреності на управління майном, виданої від імені ОСОБА_14 на ім`я громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_15 , посвідченої 22.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , зареєстрованої в реєстрі за №№ 106, 107, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , шляхом підробки офіційних документів та уповноваження підконтрольної їм особи, заволоділи компанією «Stralis Investment S.A.», яка належить ОСОБА_14 .
У клопотанні вказується, що крім того, з метою доведення злочинного умислу ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб на заволодіння майном ОСОБА_14 виникла необхідність у скасуванні довіреності, виданої 10.10.2017 року ОСОБА_14 на ім`я ОСОБА_20 , оскільки останній є законним представником ОСОБА_14 .
З тексту клопотання слідує, що ОСОБА_8 , діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.07.2020 року, на виконання злочинного умислу ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, направленого на протиправне заволодіння шахрайським шляхом майном ОСОБА_14 , забезпечив виготовлення наступних підроблених документів, а саме: афідевіту, виданого від імені ОСОБА_14 , посвідченого 22.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_21 , зареєстрованого в реєстрі за № 4858, згідно з яким довіреність на представництво, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 10.10.2017 року та зареєстрована в реєстрі за № 7086 нібито скасована.
У клопотанні слідчий зазначає, що 10.11.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру, відповідно до якої останній підозрюється у співучасті, в формі підбурення шляхом схиляння, до підробки документа, який видається та посвідчується нотаріусом, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи з метою його подальшого використання та використанні завідомо підробленого документа тобто у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України та у вчиненні закінченого замаху на заволодіння правом власності на чуже майно шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
17.11.2020 року слідчий СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний у вигляді особистого зобов`язання, строком до 24.01.2021 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя зазначив, що зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 24.01.2021 року включно, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Під час розгляду зазначеного клопотання, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.
Також, є обґрунтованим висновок слідчого судді про доведеність обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України і не доведеність того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вказаним у клопотанні.
При цьому, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя правильно встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_8 під вартою немає, оскільки у матеріалах клопотання слідчого не містяться вагомі фактичні дані, які б свідчили про виключну необхідність у застосуванні саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суд повинен був з`ясувати чи тримання ОСОБА_8 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би йому належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Доводи прокурора, про ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, щодо ухилення підозрюваним ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки в період часу з 04.11.2020 року по 14.11.2020 року останній перебував за кордоном з сім`єю на відпочинку, що само по собі не може свідчити про намір підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється, а тому доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри є безпідставними.
Крім того, колегія судді наголошує, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.
Щодо доводів прокурора про незаконність розгляду слідчим суддею скарги, проданої в порядку ст. 206 КПК України про незаконне затримання ОСОБА_8 , слід зазначити наступне.
Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених, цим Кодексом.
Главою 26 КПК України регламентовано порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування та ч.ч.1, 2, ст. 309 КПК України передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування.
Зокрема, відповідно до ст. 309 КПК України не передбачено можливість оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування ухвали про незаконне затримання підозрюваного, а тому колегія суддів позбавлена можливості переглянути рішення слідчого судді у цій частині.
Щодо доводів захисника про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 , як адвокату, здійснено не уповноваженою на те особою, слід зазначити наступне.
Крім того, в матеріалах провадження наявне повідомлення від 17.11.2020 року про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, яке підписане виконувачем обов`язків керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_22 .
Таким чином, як вбачається з матеріалів провадження, органом прокуратури було здійснено усі заходи для належного повідомлення про підозру, а враховуючи те, що на момент вручення повідомлення про підозру прокурор ОСОБА_22 виконував обов`язки керівника Київської міської прокуратури, а отже мав усі повноваження керівника, в тому числі і щодо складання тексту на здійснення повідомлення про підозру.
З урахуванням усього вищевказаного, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, у зв`язку з тим, що під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, проте не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано поклав на нього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
За таких обставин, колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що органом досудового розслідування не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_8 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Разом з тим, враховуючи існування обґрунтованої підозри, незастосування жодного запобіжного заходу є неможливим.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_8 саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді особистого зобов`язання, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та належним чином мотивував своє рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційних скаргах прокурора та захисника доводи щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим вказані апеляційні скарги підлягають відхиленню, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178,179, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний у вигляді особистого зобов`язання, строком до 24 січня 2021 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4