Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3166/19
Провадження № 1-кп/376/68/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2020 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження № 0000716 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Богуслав, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно - технічною освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, інваліда ІІІ групи, працюючого у Сквирській філії ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» на посаді сторожа, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

Суд визнав доведеним, що 24 вересня 2019 року близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи власним автомобілем марки «ОРЕL ОМЕGА», реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Миру поблизу будинку № 199 в с. Пищики, Сквирського району, Київської області, в напрямку м. Біла Церква, Київської області, із перевищенням допустимої в населеному пункті швидкістю руху приблизно 73..76 км/год., в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д), 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.», рухався із перевищенням швидкості руху на вказаній ділянці дороги, проявив самовпевненість, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги, пунктів 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозить, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу під час руху, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та допустив зіткнення керованим ним автомобілем з велосипедом під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по краю проїзної частини в попутному напрямку з автомобілем марки «ОРЕL ОМЕGА», реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до Білоцерківській міської лікарні № 2, де помер.

Згідно висновку експерта № 612-479 від 25.11.2019 року при судово - медичному дослідженні встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від численних ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів з крововтратою, які могли утворитися в результаті ДТП.

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 п.п. 1.5, 2.3 б), д), 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_7 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю, ствердив суду обставини вчинення злочину, зазначені в обвинуваченні, вказуючи при цьому, що він щиро розкаюється у вчиненому, а також повністю визнав позовні вимоги потерпілого.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, злочин вчинив тяжкий, з необережності.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинили злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище вказані обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення ОСОБА_5 основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Також, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 , щиро розкаявся, раніше не судимий, відсутні обставини, що обтяжують його покарання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину, враховуючи думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, суд вважає, при призначенні покарання ОСОБА_5 , застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Одночасно, суд відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з цивільним позовом до обвинуваченого про відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. та в подальшому, у зв`язку з частковим добровільним відшкодуванням шкоди, зменшив свої позовні вимоги, та просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

По справі встановлено, що потерпілому ОСОБА_6 злочинними діями обвинуваченого заподіяно моральні страждання, які полягають в тому, що загинув його батько. Смерть батька спричинила сильне нервове потрясіння для потерпілого, йому доводиться переживати негативні емоції, що потягнуло за собою погіршення його психічного та фізичного здоров`я та інші негативні наслідки.

П. 9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Задовольняючи повністю цивільний позов про стягнення з обвинуваченого, моральної шкоди в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн, суд бере до уваги вищенаведені обставини, одночасно враховує ступінь вини обвинуваченого, і виходячи із засад виваженості та справедливості, вважає стягнути з ОСОБА_5 вказану суму моральної шкоди.

Окрім того, обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. визнав повністю.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами при цьому пояснивши, що обвинувачений щиро розкаюється, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом ІІІ групи та має на утриманні неповнолітнього сина.

Поряд з цим, враховуючи, що даним злочином заподіяно тяжкі наслідки (смерть людини) та виходячи з вищевказаного, суд вважає призначити обвинуваченому додаткове покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази повернути за належністю.

Процесуальні витрати по справі стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди заподіяної злочином задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду заподіяну злочином в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4 396 (чотири тисячі триста дев`яносто шість) грн. 28 коп.

Речові докази:

- автомобіль «ОРЕL ОМЕGА», реєстраційний номер (д.н.з.) НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_5 ;

- велосипед повернути ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_1