Справа № 381/4338/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2020 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця. Київ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 17.03.2005 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.2,69 до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 2) 09.12.2008 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 187 ч.2,71 КК України до 8 років позбавлення волі; 3) 05.09.2011 р. Шевченківським районним судом м. Києва ст.ст. 15, 289 ч.2,71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 396 ч.1, 186 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
доведеним, що 24 травня 2017 р. приблизно о 17 годині ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в нежилому приміщенні по АДРЕСА_2 , де також перебували особа стосовно, якої матеріали виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час розпиття алкогольних напоїв з останніми, став очевидцем з`ясування відносин особи стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження з ОСОБА_9 , щодо спроби дізнатися особою стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження хто розповів працівникам адміністрації виправної колонії про порушення ним встановленого порядку, під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, підозрюючи в цьому саме ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_6 , став очевидцем того як особа стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, в нежилому приміщенні по АДРЕСА_2 , будівельною цеглиною, завдав ОСОБА_9 , не менше п`яти ударів в область голови, спричинивши тим самим ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа та набряком-набубнявіння головного мозку, від яких настала смерть потерпілого на місці події.

Також, ОСОБА_6 став очевидцем того як особа стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження поруч з нежилим приміщенням по АДРЕСА_2 , будівельною цеглиною, завдав ОСОБА_10 , не менше семи ударів в область голови, коли той захистився за ОСОБА_9 , тим самим спричинив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді ран на голові з крововиливами в м`які тканини голови, під мозкової оболонки і в тканину головного мозку, з розвитком набряку-набубнявіння головного мозку, від яких настала смерть потерпілого на місці події.

Відтак, ОСОБА_6 , ставши очевидцем вчиненого особою стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, особливо тяжкого злочину - вбивства двох людей та заздалегідь не обіцяючи особі стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, приховати даний злочин, усвідомлюючи, що про вчинений злочин він повинен повідомити правоохоронні органи, нехтуючи цією обставиною, маючи можливість повідомити, разом з особою матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження і ОСОБА_8 25 травня 2017 р. виїхав з с. Мотовилівка, Фастівського р-ну, Київської області в м. Київ, тим самим надав можливість особі матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження знищити сліди на тілі, одязі, місці події та можливість переховуватись від правоохоронних органів за межами Київської області, тобто такими своїми діями ОСОБА_6 приховав вчинений особою матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження особливо тяжкий злочин.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимий на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин:

Так, ОСОБА_6 , діючи повторно, 24 травня 2017 р. приблизно о 23 годині, перебуваючи по вул. І.Франка в с. Мотовилівка, Фастівського р-ну, Київської області, разом з особою матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_8 вирішили зайти до їх спільного знайомого ОСОБА_11 , з метою вжити алкогольних напоїв, в зв`язку з чим з дозволу ОСОБА_11 зайшли до його будинку

АДРЕСА_3 будинку ОСОБА_11 на той час також перебували ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , з якими ОСОБА_11 на протязі дня вживав алкогольні напої, та які разом з ОСОБА_11 на пропозицію особи матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпити разом алкогольні напої відмовились, в зв`язку з чим між присутніми в будинку виникла сварка та бійка під час якої з кишені одягу ОСОБА_11 на диван випав його мобільний телефон марки «Prestigio».

Помітивши вище вказаний мобільний телефон, ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, вирішив відкрито заволодіти ним.

Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, відкрито для потерпілого, інших осіб та нехтуючи цією обставиною, ОСОБА_6 в кімнаті будинку АДРЕСА_4 , з поверхні дивану, взяв вище вказаний мобільний телефон, що належав ОСОБА_11 , таким чином, відкрито, протиправно, проти волі потерпілого ОСОБА_11 , заволодів його мобільним телефоном марки «Prestigio» вартістю 200 грн. з сім картою оператору мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. на рахунку якої коштів не було, після чого з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 , матеріальної шкоди на загальну суму 225 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 396 ч.1, 186 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочинів щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно раніше неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі. 24 травня 2017 р. приблизно о 17 годині, він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в нежилому приміщенні по АДРЕСА_2 , де також перебували ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час розлиття алкогольних напоїв з останніми, став очевидцем з`ясування відносин ОСОБА_14 з ОСОБА_9 , щодо спроби дізнатися ОСОБА_14 хто розповів працівникам адміністрації виправної колонії про порушення ним встановленого порядку, під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, підозрюючи в цьому саме ОСОБА_9 . Він був очевидцем того як ОСОБА_14 , в нежилому приміщенні по АДРЕСА_2 , будівельною цеглиною, завдав ОСОБА_9 , не менше п`яти ударів по голові, спричинивши ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа та набряком-набубнявіння головного мозку, від яких настала смерть потерпілого на місці події. Також він був очевидцем того як ОСОБА_14 поруч з нежилим приміщенням по АДРЕСА_2 , будівельною цеглиною, завдав ОСОБА_10 , не менше семи ударів в область голови, коли той захистився за ОСОБА_9 , тим самим спричинив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді ран на голові з крововиливами в м`які тканини голови, під мозкової оболонки і в тканину головного мозку, з розвитком набряку-набубнявіння головного мозку, від яких настала смерть потерпілого на місці події. Визнає, що він ставши очевидцем вчиненого ОСОБА_14 особливо тяжкого злочину - вбивства двох людей та заздалегідь не обіцяючи ОСОБА_14 , приховати даний злочин, усвідомлював, що про вчинений злочин він повинен повідомити правоохоронні органи. Однак це не зробив, маючи можливість повідомити про це. Він разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_8 25 травня 2017 р. виїхав з с. Мотовилівка, Фастівського р-ну у м. Київ, тим самим надав можливість ОСОБА_14 знищити сліди на тілі, одязі, місці події та можливість переховуватись від правоохоронних органів. Він визнає, що приховав вчинений ОСОБА_14 особливо тяжкий злочин. 24 травня 2017 р. приблизно о 23 годині перебуваючи по АДРЕСА_4 , разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_8 вирішили зайти до їх спільного знайомого ОСОБА_11 , з метою вжити алкогольних напоїв, в зв`язку з чим з дозволу ОСОБА_11 зайшли до його будинку. В будинку ОСОБА_11 на той час також перебували ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , з якими ОСОБА_11 на протязі дня вживав алкогольні напої, та які разом з ОСОБА_11 на пропозицію ОСОБА_14 , його пропозицію та ОСОБА_8 розпити разом алкогольні напої відмовились, в зв`язку з чим між присутніми в будинку виникла сварка та бійка під час якої з кишені одягу ОСОБА_11 на диван випав його мобільний телефон марки «Prestigio». Помітивши вказаний мобільний телефон, він з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, вирішив відкрито заволодіти ним. Діючи з цією метою він відкрито для потерпілого, інших осіб, в кімнаті будинку АДРЕСА_4 , з поверхні дивану, взяв вказаний мобільний телефон, що належав ОСОБА_11 , таким чином, відкрито, проти волі потерпілого ОСОБА_11 , заволодів його мобільним телефоном марки «Prestigio» вартістю 200 грн. з сім картою оператору мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. на рахунку якої коштів не було, після чого з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 , матеріальної шкоди на загальну суму 225 грн. У вчиненому розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст.ст. 396 ч.1, 186 ч.2 КК України не оспорює. Назву, вартість відкрито викраденого мобільного телефону, визнає, їх не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. При призначенні покарання просить суворо не карати. Врахувати наявність у нього тяжких захворювань, відшкодування завданого збитку потерпілому, його каяття.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_6 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 396 ч.1 КК України заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину;

ст. 186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисні нетяжкий і тяжкий злочини.

ОСОБА_6 раніше судимий: 17.03.2005 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.2,69 до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 09.12.2008 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 187 ч.2,71 КК України до 8 років позбавлення волі; 05.09.2011 р. Шевченківським районним судом м. Києва ст.ст. 15, 289 ч.2,71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: визнання винуватості, добровільне відшкодування завданого збитку, має тяжкі хронічні захворювання, що підтверджується наданими медичними документами, зокрема випискою лікаря СІЗО № 13, у.ч.: ВІЧ, гепатит, туберкульоз.

Обставиною яка обтяжує покарання ОСОБА_6 судом визнається - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння п. 13 ч.1 ст. 67 КК України.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо..

ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочинів, обставини злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжують покарання, приходить до висновку що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, установленого в санкції вчинених злочину, тобто відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_6 умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, не виправдання довіри суду, йому може бути скасоване вказане звільнення.

Суд при прийнятті рішення щодо покарання обвинуваченого враховує принцип гуманізму, вважає відкладене призначене покарання ОСОБА_6 за вчинені злочини, завжди може бути приведене до виконання, у випадку порушення ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

Суд також не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, незважаючи на встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 : визнання винуватості, добровільне відшкодування завданого збитку, має тяжкі хронічні захворювання: ВІЧ, гепатит, туберкульоз, оскільки не може їх визнати такими, які з урахуванням особи обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, на переконання суду, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання: визнання винуватості, добровільне відшкодування завданого збитку, тяжкі хронічні захворювання: ВІЧ, гепатит, туберкульоз, вартість майна, яким він відкрито заволодів (225 грн.).

Цивільний позов, процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: фрагмент серветки із зразками букального епітелію ОСОБА_6 , зрізи нігтьових пластин із лівої, правої руки ОСОБА_6 , дактилоскопічну карту з відбитками пальців рук ОСОБА_6 , фрагмент із змивами з лівої, правої руки ОСОБА_6 , які зберігаються у Фастівському відділені поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області, слід знищити.

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 27 травня 2017 р. затриманий, 29 травня 2017 р. відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. У зв`язку із закінченням строку дії ухвали суду від 27 грудня 2018 р., якою строк тримання під вартою ОСОБА_6 був визначений до 24 лютого 2019 р.. ОСОБА_6 24 лютого 2019 р. з-під варти звільнений. Після цього стосовно нього запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 396 ч.1, 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання за:

ст. 396 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

ст. 186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 строку досудового тримання його під вартою з 27 травня 2017 р. до 24 лютого 2019 р., відповідно до ст. 72 ч.5 КК України із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Речові докази: фрагмент серветки із зразками букального епітелію ОСОБА_6 , зрізи нігтьових пластин із лівої, правої руки ОСОБА_6 , дактилоскопічну карту з відбитками пальців рук ОСОБА_6 , фрагмент із змивами з лівої, правої руки ОСОБА_6 , які зберігаються у Фастівському відділені поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області - знищити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3