Дата документу 04.01.2021
Справа № 334/2605/20
Провадження № 1-кп/334/552/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №1-кп/334/1092/20, відомості про яке внесені 25.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001411, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
15.06.2020 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,-
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України,-

встановив:

24 квітня 2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, знаходячись біля магазину «АТБ-Маркет» поблизу будинку АДРЕСА_2 , шахрайським шляхом, а саме шляхом обману, під приводом купівлі овочів на загальну суму 50 гривень дав сувенірну купюру номіналом «500 гривень» ОСОБА_4 , яку остання прийняла за справжню купюру.
Далі, ОСОБА_3 , взяв вищевказані продукти та грошові кошти у розмірі 450 гривень, які йому передала ОСОБА_4 як решту за придбаний товар та пішов з місця вчинення злочину, розпорядившись грошовими коштами та майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

При призначенні покарання, відповідно до вимого ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує йому покарання, при цьому обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Враховуючи у сукупності тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, ступінь його вини, суд призначає покарання в межах санкції статті, та вважає, що покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а саме: у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Також суд вважає, що вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 рокуслід виконувати самостійно, виходячи з наступного.

При вирішенні даного питання суд враховує, що штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання. Штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно. Штраф як додаткове покарання також виконується самостійно (ч. 3, 4 ст. 72).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались,

Керуючись ст.371, 373, 374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.213 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1рік виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1