У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 листопада 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кам`янка Біляївського району Одеської області, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України,

-підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні №0000440 від 22.08.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді продовжено підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" до 22.11.2020 року включно.

Визначено розмір застави, після внесення якої підозрювана повинна бути звільнена з під варти, в сумі 31 439 070 (тридцять один мільйон чотириста тридцять дев`ять тисяч сімдесят) гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді, якою підозрюваній ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, скасувати.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог КПК.
Ухвалюючи незаконне та необґрунтоване рішення, судом не враховано відсутності матеріально-правової підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту - наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Крім цього, слідчий суддя не врахував відсутності процесуальної підстави - наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, що зашкодять інтересам розслідування, зможе переховуватися від органів слідства та суду.

Вказує, що судом не взято до уваги, наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, наявність на її утриманні малолітньої дитини. Судом проігноровано ту обставину, що сьогодні підозрювана знаходиться у декретній відпустці та не має фінансової можливості внести будь-який розмір застави. Ці обставини також повинні бути враховані судом, інакше це ставить сторону у таку ситуацію, коли альтернативний запобіжний захід у вигляді застави фактично не може бути внесений.
Стверджує, що більшість доводів захисту, викладених у тому числі і у запереченнях не просто відхилено судом, а в ухвалі суду про більшість з них навіть не згадано. Це не відповідає вимогам обґрунтованості, вмотивованості та законності, передбачених у ст. ст. 370, 372 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві знаходиться кримінальне провадження №0000440 від 22.08.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України за фактом привласнення грошових коштів ОК «Екодом-1» та ТОВ «Ханбер» ОСОБА_6 .

27.07.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2020 року відносно підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 27.09.2020 року.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва, не зменшились, а тому, з метою запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно та не об`єктивно досліджені обставини, що враховуються при продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказано, чому інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_6 , запобігти ризикам, на наявність яких вказував прокурор.
З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке згідно ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен лише визначити чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування оскільки, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою за ч.5 ст.191 КК України, остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, пославшись на процесуальну поведінку ОСОБА_6 , яка неодноразово не з`являлась до слідчого за його викликами, без повідомлення причин неявки, тяжкість та тривалість інкримінуємого кримінального правопорушення, розмір можливої завданої шкоди, обґрунтованість та доведеність ризиків, вважав, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, позбавить її можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважав, що запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про те, що запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, є помилковими та необґрунтованими.

Так, при вирішенні питання про продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поза увагою слідчого судді залишились дані про її особу, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, її сімейний стан - наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місті її постійного проживання, вік і стан здоров`я ОСОБА_6 ..

Сукупність наявних в матеріалах кримінального провадження доказів свідчить про те, що ОСОБА_6 з 1992 року постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , де виключно позитивно характеризується, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до медичних документів має ряд захворювань, з 05.08.2020 року по 14.08.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділені Біляївської ЦРЛ, відповідно наданої довідки ДУ «Міська клінічна лікарня №11» від 11.09.2020 року, ОСОБА_6 11.09.2020 року перенесла повний самопроізвільний аборт, від подальшого лікування у стаціонарі відмовилась.

Самі по собі лише ті обставини, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, в цьому випадку не можуть слугувати підставою для продовження стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Клот проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що "серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.10.2014 року у справі «Воляник проти України», визначено, що допустимими підставами для взяття й утримування особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду, або повторне вчинення злочину.

Таких загроз з боку підозрюваної суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням сукупності наведених обставин щодо ОСОБА_6 , яка має соціально-стримуючі фактори, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне, змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що на думку колегії суддів, буде достатньою гарантією для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, слід зауважити, що за час перебування ОСОБА_6 під вартою з 29.08.2020 року, слідчим будь яких процесуальних дій з ОСОБА_6 не проводилось, що підтверджується наданими суду апеляційної інстанції матеріалами кримінального провадження №0000440 та свідчить про недоведеність прокурором подальшого утримування ОСОБА_6 під вартою.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 слід відмовити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 задовольнити частково..

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до 22 листопада 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
-прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, у визначені ним дні;
-повідомляти слідчого прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи;
-утримуватись від спілкування з свідками, потерпілими в цьому кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали апеляційного суду закінчується 22 листопада 2020 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді