У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2182/20
Номер провадження 1-кп/184/94/21

02 лютого 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000539 від 10.07.2020 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В Орджонікідзевському міському суді на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала суду письмове клопотання, в якому просить з метою забезпечення її позовних вимог про стягнення з обвинуваченого витрат на поховання в розмірі 21644,00грн.; витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 15500,00грн., а також моральної шкоди в розмірі 600 тис. грн., накласти арешт на нерухоме та рухоме майно (в тому числі на транспортні засоби) ОСОБА_3 та заборонити його відчуження; витребувати в обвинуваченого чи податкових органів номер ідентифікаційного коду ОСОБА_3 , інформаційну довідку з Державного реєстру про реєстрацію нерухомого майна, відомості про реєстрацію транспортних засобів. Посилається на те, що ОСОБА_8 був її чоловіком. 10.07.2020 року в м. Покров водій ОСОБА_3 під час керування своїм автомобілем, грубо порушуючи ПДР України, травмував її чоловіка, який в той же день помер. Як під час досудового слідства, так і в період знаходження справи в суді, обвинувачений не бажає прийняти заходи для відшкодування будь-яких її витрат на поховання чоловіка. Вона звернулась до суду з позовною заявою стягнення з ОСОБА_3 на її користь витрат на поховання чоловіка в розмірі 21644,00грн.; витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 15500,00грн., а також заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 600 тис. грн. Від сторонніх осіб їй стало відомо, що обвинувачений не бажає відшкодовувати їй витрати, має намір розпродати нерухомість, щоб у разі визнання його винним не було майна для відшкодування шкоди. Вважає, що, якщо не вжити заходи для забезпечення позову, то ця обставина істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в частині стягнення коштів.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 надали суду письмове клопотання, в якому просять частково скасувати арешт належного ОСОБА_3 на праві власності автомобіля марки MERCEDES-BENZ 316 CD1 Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, тип спеціалізований вантажний фургон малотоннажний-В, номер шасі НОМЕР_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального райсуду м. Дніпропетровська 15.07.2020 року у частині заборони користування вказаним автомобілем, змінити місце зберігання транспортного засобу: замість території Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Покров, вул. Г.Тикви, буд.2, передати його йому на відповідальне зберігання. Посилається на те, що 11.07.2020 року постановою ст. слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровської області майора поліції ОСОБА_9 в межах зазначеного кримінального провадження був визнаний речовим доказом належний ОСОБА_3 на праві власності транспортний засіб - автомобіль марки Mersedes-Bens 316 CD1 Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 . Слідчий визначив місцем зберігання транспортного засобу територію Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Г.Тикви, 2. Начальник Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повинен був забезпечити зберігання автомобіля у такому вигляді, в якому він був доставлений та не відчужувати без дозволу органів слідства та суду значення речового доказу, керуючись п. 8 ч. 2 ст. 40, ст. 94, ч. 2 ст. 100, ч. 3 ст. 110, на підставі ч. 1 ст. 98 КПК України. 13.07.2020 року слідчий звернувся до суду з клопотання про арешт майна, в якому просив накласти арешт на автомобіль Mersedes-Bens 316 CD1 Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір білий, тип спеціалізований вантажний фургон малотоннажний-В, номер шасі НОМЕР_2 шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним рухомим майном із подальшим зберіганням цього майна на території Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Покров, вул. Г.Тикви, буд.2. Клопотання слідчого було обґрунтовано тим, що в ході досудового розслідування для встановлення обставин у кримінальному провадженні необхідно проведення судової експертизи технічного стану вказаного транспортного засобу, транспортно- трасологічної експертизи, судово-медичної експертизи для чого експертами має бути досліджений вказаний автомобіль, тому виникла необхідність у його збережені, так як існує загроза його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто є підстави, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України, для накладання арешту. Ухвалою слідчого судді Індустріального райсуду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 від 15.07.2020 року (справа №202/4186/20, провадження №1-кс/202/5150/2020) був накладений арешт на вказаний вище належний ОСОБА_3 на праві власності автомобіль. Суд ухвалив накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном на належний ОСОБА_3 на праві власності вказаний вище автомобіль. Обґрунтовуючи необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту, суд зазначив, що приймаючи до уваги, що автомобіль «Mersedes-Bens 316 CD1 Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 є речовим доказом у кримінальному провадженні та існує необхідність у його збережені, з метою забезпечення кримінального провадження. На даний час усі необхідні слідчі дії виконані, проведені експертиза технічного стану транспортного засобу, автотехнічна експертиза, транспортно-трасологічна експертиза. Тому вважає, що у нього є підстави просити суд змінити місце зберігання належного йому транспортного засобу «Mersedes-Bens 316 CD1 Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , передав його йому на відповідальне зберігання, а також дозволити користування зазначеним автомобілем. Вказаний автомобіль є вантажним, він був придбаний ним як джерело його існування з метою отримання заробітку (доходу) шляхом вантажних перевезень. Він є приватним підприємцем, який офіційно зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до вказаного реєстру, видами його економічної діяльності є: 49.42. Надання послуг перевезення речей (переїзд); 49.41. Вантажний автомобільний транспорт. Вважає своїм обов`язком відшкодування заподіяної шкоди потерпілим. Для цього йому теж необхідно працювати та отримувати певний дохід.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти клопотання потерпілої ОСОБА_7 , а заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_5 та просив відмовити в його задоволенні, оскільки вважає передчасним.

В судовому засіданні інші учасники справи не заперечували проти заявлених клопотань потерпілої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_5 ..

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання потерпілої та захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 61 КПК України, передбачено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Аналізуючи все вищезазначене, суд вважає зазначити, що клопотання потерпілої ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно обвинуваченого заявлено з законних підстав, відповідно до ст.172 КПК України, оскільки у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов.

На даний час розгляд обвинувального акту триває і суд не досліджував письмові докази обвинувачення.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що Суд при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Суд вважає, що на даний час законних та обґрунтованих підстав для задоволення вказаних клопотань відсутні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що клопотання потерпілої ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно обвинуваченого та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про часткове скасування арешту та зміну місця зберігання арештованого майна не підлягає задоволенню, так як вони не обґрунтовані.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.94, 110, 171-173, 370, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про часткове скасування арешту та зміну місця зберігання арештованого майна та клопотання потерпілої ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно обвинуваченого - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1