У Х В А Л А

11 грудня 2020 року

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасове вилучене майно у кримінальному провадженні № 0003743 від 10 грудня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в:

10 грудня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджено прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003743 від 10 грудня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України про накладення арешту на тимчасове вилучене майно 09 грудня 2020 року під час проведення огляду місця події: грошові кошти в сумі 100 грн., однією купюрою серія УЖ № 8353977, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є предметом злочину, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 09 грудня 2020 року близько 20 год. 10 хв. під час несення служби екіпажем «Комета 0152» в складі поліцейських БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 та сержанта поліції ОСОБА_7 , прибувши на місце виклику, було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив крадіжку пляшки пива та антисептика в супермаркеті "Сільпо", що по вул. Сквирське шосе 230 в м. Біла Церква Київської області. Після чого ОСОБА_5 було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_5 за не притягнення його до адміністративної відповідальності, пропонував та надав поліцейським БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП неправомірну вигоду в сумі 100 грн., які поклав до правої зовнішньої кишені поліцейського ОСОБА_8 .
Під час огляду місця подій 09 грудня 2020 року поліцейським ОСОБА_7 , який знаходився поряд із супермаркетом «Сільпо» по вул. Сквирське шосе 230 в м. Біла Церква Київської області, було добровільно видано грошові кошти в сумі 100 грн., однією купюрою серія УЖ № 8353977.
10 грудня 2020 року вказані грошові кошти визнані речовими доказами та приєднанні до кримінального провадження № 0003743 від 10 грудня 2020 року.
Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речового доказу.
Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання. Власник майна до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею було встановлено, що в провадженні слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0003743 від 10 грудня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Крім того, згідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення обшуку, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Керуючись ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0003743 від 10 грудня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України про накладення арешту на тимчасове вилучене майно - задоволити.
Накласти арешт на вилучені 09 грудня 2020 року під час проведення огляду місця події: грошові кошти в сумі 100 грн., однією купюрою серія УЖ № 8353977, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є предметом злочину, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Вищевказані речі в подальшому вилучено до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області в якості речових доказів.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Місцем зберігання арештованого майна визначити матеріали кримінального провадження, камеру зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1