Справа № 178/20/21
У Х В А Л А

14 січня 2021 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Кринички за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000012 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Божедарівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого повну загальну середню освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого, зареєстрованого та проживаючим по АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчим СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області до суду внесено клопотання, узгоджене з прокурором у кримінальному провадженні за № 0000012 порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України.
Згідно клопотання 11 січня 2021 року, близько 04 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відкритого заволодіння чужим майном, прийшов на територію подвір`я, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно, 11 січня 2021 року, близько 04 годині 02 хвилин ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_7 , виламали дерев`яні двері до сараю та потрапили до приміщення коридору, що веде до середини домоволодіння. Далі, перебуваючи у вказаному приміщенні, почали руками вибивати двері до будинку. В цей час, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає сумісно із господаркою вказаного домоволодіння ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , почав утримувати двері, які намагались вибити ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в той момент, коли ОСОБА_8 , утримував вхідні двері, від поштовху вказаними дверима останній отримав удар по голові, внаслідок чого, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.
У подальшому, 11 січня 2021 року, близько 04 години 07 хвилин ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснюючи це відкрито, тобто в присутності потерпілого, який розумів протиправний характер їх дій, а ОСОБА_5 , у свою чергу, усвідомлюючи цю обставину, вибив вікно у приміщення коридору, звідки дістав 4 алюмінієвих бідони, 3 на 40 літрів та один на 30 літрів, після чого, ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло.

12 січня 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 186 КК України, а також за ч. 3 ст. 185 КК України.
Причетність ОСОБА_5 у вчиненні вказано кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 11 січня 2021 року та протоколом огляду та вилучення майна від 11 січня 2021 року, протоколом допиту потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, просить обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлюючи тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого чи свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просять не застосовувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Суд вважає реальними, обґрунтованими та доведеними ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу підозрюваного на свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності або з метою суттєвого зменшення рівня її тяжкості, нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 може бути відоме місцезнаходження всіх речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні ряду кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику вчинення ним нових злочинів.
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 186 КК України за якою ОСОБА_5 пред`явлена підозра, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ряду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення з місця злочину зник, тим самим перешкоджаючи об`єктивному розслідуванню кримінального провадження, а також те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, тому існує ризик, що підозрюваний скоюватиме нові кримінальні правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем, що створюватиме перешкоди в здійсненню контролю за його поведінкою з боку правоохоронних органів, що обумовлює висновок суду про неможливість застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тому суд вважає необхідним клопотання задоволити. При цьому враховуючи положення ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 суд вважає необхідним визначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Божедарівка /Щорськ/ Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрованому проживаючим по АДРЕСА_1 , підозрюваному за ч. 3 ст. 186 КК України, обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали складає шістдесят днів, починаючи з 11 січня 2021 року.

Підозрюваному ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту - відмовити.

Встановити, що у разі внесення ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 6709, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОКПО 26239738 в ГУГКСУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 109450 гривень ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти.

У разі внесення застави та звільнення ОСОБА_5 з під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі не з'явлення ним за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1