УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000062 від 08.11.2019,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000062 від 08.11.2019, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Так, 20.03.2020 ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська частково задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в межах кримінального провадження №0000062 від 08.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст.272 КК України, про накладення арешту на майно, та накладено арешт, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :01:691:0238.

Рішенням VII Сесії Дніпропетровської міської ради №224/55 від 25.03.2020, ОСОБА_3 , як учаснику бойових дій, була передана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, по АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:691:0238.

Отримавши рішення сесії, ОСОБА_3 звернувся до державного реєстратора щодо реєстрації за мною права власності на вказану земельну ділянку. Рішенням державного реєстратора ОСОБА_5 №53270773 від 23.07.2020 ОСОБА_3 було відмовлено в реєстрації, оскільки державним реєстратором було встановлено наявність зареєстрованого обтяження арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020.

Заявник ОСОБА_3 вважає, що ухвала слідчого судді Бубушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020 в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:691:0238 є незаконною, та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що вказану земельну ділянку не визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, при цьому вказану земельну ділянку йому законно передано у власність рішенням VII Сесії Дніпропетровської міської ради.

Враховуючи наведене, такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна заявник вважає не співрозмірним з потребами кримінального провадження, необґрунтованим, та таким, в якому на даний час відпала потреба.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів у ньому наведених та просив задовольнити.

Слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у судовому засіданні 07.10.2020 заперечував щодо клопотання про скасування арешту. Вказав, що органом досудового розслідування проводяться слідчі дії для встановлення причетності вказаної земельної ділянки до кримінального правопорушення. Також слідчий зазначив, що ним направлено запит до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, з метою отримання ухвали слідчого судді від 20.03.2020, оскільки остання відсутня в матеріалах кримінального провадження №0000062.

Разом з тим, 13.11.2020 на електронну пошту суду від старшого слідчого в ОВС ГСУ СБ України ОСОБА_4 надійшов лист, у якому останній просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, оскільки необхідність у збереженні речового доказу (земельної ділянки) на даний час не відпала. При цьому, до вказаного листа слідчим також було долучено копію ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 08.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст.272 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020 частково задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в межах кримінального провадження №0000062 від 08.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст.272 КК України, про накладення арешту на майно, та накладено арешт, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :01:691:0238.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2020, арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:691:0238 накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, слідчим суддею на даній стадії досудового розслідування не отримано даних на підтвердження того, що вказана земельна ділянка відповідає критеріям ст.98 КПК України.

При цьому аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про не доведеність факту використання земельної ділянки як речового доказу у кримінальному провадженні, а також факту набуття вказаної земельної ділянки кримінально-протиправним шляхом.

Крім того, додаткових доказів чи документів, які б свідчили про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:691:0238 набута кримінально-протиправним шляхом, слідчому судді не надано.

При цьому заявником надано документи, які підтверджують, що земельну ділянку з кадастровим номером :01:691:0238 йому законно передано у власність рішенням VII Сесії Дніпропетровської міської ради.

Отже, викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна земельної ділянки з кадастровим номером :01:691:0238, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та заявником в судовому засіданні.

Крім того слідчому судді не наведено додаткових переконливих доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Також, слідчий суддя звертає увагу й на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки заявником доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 08.11.2019, питання про арешт, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :01:691:0238 вирішено ухвалою слідчого судді від 20.03.2020, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст.174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_3 на таке майно.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним частково скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000062 від 08.11.2019, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:691:0238, у кримінальному провадженні №0000062 від 08.11.2019, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000062 від 20.01.2015 року, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000062 від 08.11.2019, частково, а саме на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:691:0238.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1