Справа № 598/1928/20
провадження № 1-кп/598/294/2020
ВИРОК

іменем України

"03" грудня 2020 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Збаражі матеріали кримінального провадження №598/1928/20 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Львівської області, гр. України, з середньою освітою, одруженого, працюючого директором ПП «Юрій-К», проживаючого АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого,

за ч.2 ст.289, ст.356 КК України,

встановив:

16 січня 2020 року приблизно у період з 8 до 10 години обвинувачений ОСОБА_4 разом із іншими особами, діями яких керував обвинувачений, та які не усвідомлювали злочинної діяльності в таких діях, проник на територію ТДВ «Збаразький хлібзавод», що знаходиться по вул. Л.Українки,30, в м.Збараж Тернопільської області, де потерпілий ОСОБА_6 здійснює свою підприємницьку діяльність по ремонту транспортних засобів, та з яким існують невиконані грошові зобов`язання на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 серпня 2019 року про стягнення з потерпілого ОСОБА_7 на користь обвинуваченого ОСОБА_4 - 226074 грн. суми основного боргу, 282,9 грн. - 3% річних за невиконання основного зобов`язання та 2263,56 грн. сплаченого судового збору. Надалі, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів, без дозволу власника потерпілого ОСОБА_8 та всупереч його волі, незаконно заволодів належним ОСОБА_8 автомобілем марки «Mercedes Benz - Atego» реєстрації Республіки Польща DLB12VP з VIN № НОМЕР_1 , вартістю 71520 гривень, завантаживши вказаний транспортний засіб за допомогою вантажного крана, якого він попередньо найняв, в кузов причепа маніпулятора, що прибув на вказану територію разом з ним.

Окрім цього, у цей же період, 16 січня 2020 року з 8 до 10 години обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТДВ «Збаразький хлібзавод», де свою підприємницьку діяльність по ремонту транспортних засобів здійснює потерпілий ОСОБА_6 , побачивши належний потерпілому дизельний двигун до автомобіля «MAN» моделі L200, 1990 року випуску, з маркувальним позначенням НОМЕР_2 та номером двигуна НОМЕР_3 , об`ємом 6871 кубічних сантиметрів, потужністю 114 КВт, 155 кінських сил, самовільно, всупереч установленого законом порядку, передбаченого ст.ст.5, 18, 19, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», за відсутності працівників органів державної виконавчої служби та поліції, які уповноважені здійснювати дії щодо виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, самовільно вилучив вказаний двигун вартістю 78000 гривень, з метою погашення боргу ОСОБА_7 , що виник перед ним на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 серпня 2019 року, завантаживши його за участю інших осіб, діями яких керував обвинувачений, та які не усвідомлювали злочинної діяльності в таких діях, в кузов причепа маніпулятора, що прибув на вказану територію разом з ним.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому з проникненням у сховище;

- ст.356 КК України, як самоправство, тобто самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчиненні будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника.

23 листопада 2020 року, між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, з якою погодився потерпілий ОСОБА_8 .

Згідно даної угоди, прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 та ст.356 КК України. При цьому обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ст.356 КК України, а саме:

- за ст.356 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;
- за ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник погоджуються з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода про визнання винуватості може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.2 та ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за наданням всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, передбаченим ч.2 ст.289 КК України, та нетяжким злочином, передбаченим ст.356 КК України, Шкода завдана потерпілому, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_4 ..

Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 27.03.2020 року №6/2-55/20 в сумі 785 грн. 05 коп., судової автотоварознавчої експертизи від 08.05.2020 року №6/2-78/20 в сумі 1144 грн. 15 коп..

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 листопада 2020 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню за №598/1928/20.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ст.356 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання:

- за ст.356 КК України - у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;
- за ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи від 27.03.2020 року №6/2-55/20 в сумі 785,05 грн., судової автотоварознавчої експертизи від 08.05.2020 року №6/2-78/20 в сумі 1144,15 грн.

Речові докази по справі: два цифрові носії DVD-R диски умовно позначені фарбником чорного кольору №1 та №2 та флеш-носій micro SD 8 GD із адаптером SD «Kingston» із відеозаписами зовнішніх камер відео спостереження ТДВ «Збаразький хлібзавод» за 16 січня 2020 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання засудженому ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1