ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2191/20 Справа № 206/2487/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо засудженого ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шашкове, Рибінського району, Ярославської області, РФ, громадянина України, раніше судимого: 14.01.2011 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 164 КК України до 100 годин громадських робіт; засудженого 22.08.2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 164 КК УКраїни до 2 років обмеження волі,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року в задоволенні подання начальника ДУ Ігренський виправний центр (№133) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, та наявність 2 заохочень, не доводить того, що він повністю став на шлях виправлення, а така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін. При цьому, суд вказав на те, що відбутий на даний час проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім того, суд врахував, що ОСОБА_7 будучи засудженим 22.08.2012 року вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 164 КК України до 2 років обмеження волі, добровільно до відбуття покарання не прибув, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2013 року було постановлено затримати ОСОБА_7 та направити до виправного центру. Однак відбувати покарання останній почав лише з 11.06.2019 року.
На переконання суду, об`єктивно, згідно даних адміністрації установи виконання покарань, ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність двох заохочень, у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить скасувати ухвалу та задовольнити подання установи, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на те, що судом неправильно було встановлено строки позбавлення та обмеження волі та помилково вказано на відбуття засудженим лише одного року позбавлення волі. Поряд із цим, захисник вказує на те, що суд не взяв до уваги позитивну характеристику ОСОБА_7 , опитувальний лист із можливістю застосування УДЗ, відмінну довідку про відсутність стягнень, дані про відмінне ставлення до праці, довідку про працевлаштування, участь у програмі Фізкультура та спорт, спокійний характер та працевлаштування, а також саму суть скоєного засудженим злочину (несплата аліментів у розмірі 2730 грн.), що не несе великого супільно-небезпечного характеру. Окрім цього, суд не врахував, що ОСОБА_7 виплатив всю заборгованість по аліментах та дійшов примирення із матір`ю дитини, про що в матеріалах справи міститься відповідна заява. До того ж, на утриманні у ОСОБА_7 залишилась малолітня дитина
Серед іншого, адвокат вказує на те, що в силу вимог ст. 118 КВК України, офіційне працевлаштування засудженого на підприємстві УВП не може бути обов`язковою вимогою для доведення ним сумлінного ставлення до праці. Адвокат звертає увагу суду на те, що з 18 жовтня 2019 року та дотепер ОСОБА_7 працює неофіційно на ТОВ Спецлитье за професією Ливарник на території установи Ігренський ВЦ (№133).
Також, адвокат просить не брати до уваги добровільне неприбуття ОСОБА_7 для відбуття покарання, що пов`язано з неусвідомленням наслідків, зміною місця проживання, примиренням з матір`ю та добровільним погашенням суми заборогованості та вважає, що це виходить за межі ст. 81 ККУкраїни.
На переконання адвоката, суд не дослідив повною мірою обставини, які слугують підставою для застосування ст. 81 КК України та обмежився лише перерахуванням доказів, що характеризують особу ОСОБА_7 . При цьому, адвокат зауважує, що прокурор не дав жодних роз`яснень щодо своїх заперечень з приводу подання та приймав участь у судовому розгляді суто формально.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 2 років обмеження волі, призначеного йому вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2012 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.
Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики ОСОБА_7 останній за час відбування покарання дотримується правил внутрішнього розпорядку, працевлаштований на власному виробництві установи, залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться добре, відповідально та з розумною ініціативою, підтримує взаємовідносини з засудженими, приймає участь у виховних заходах та програмі диференційованого виховного впливу Фізкультура та спорт, підтримує зв`язки з рідними. Окрім цього, засуджений не має стягнень та має 2 заохочення.
Таким чином, з матеріалів справи об`єктивно вбачається, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить наявність в нього заохочень та позитивної характеристики.
На переконання апеляційного суду, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Окрім цього, приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання установи виконання покарань, суд не надав оцінки тим обставинам, що засуджений не має заборгованості по сплаті аліментів, про що свідчить постанова про повернення виконавчого документа, розписка та заява потерпілої.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. При цьому, враховуючи строк покарання, який останній вже відбув, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, якою подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання Державної установи Ігренський ВЦ (№133) задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 7 (сім) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4