Справа № 487/2452/20
Провадження № 1-кп/487/581/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, працюючого помічником оператора в ТОВ «Смарт Пауер», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
08.03.2020 приблизно о 01:00 год. ОСОБА_4 перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , де побачив потерпілого ОСОБА_5 , який на той час сидячі спав на лавці та тримав у лівій руці мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії явні для свідка ОСОБА_6 , відкрито, з лівої руки ОСОБА_5 викрав мобільний телефон Samsung SM-A307FZKVSEK, вартістю 4800 грн. та банківську карту для виплат, видану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка не представляє для потерпілого ОСОБА_5 матеріальної цінності.
Після чого ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 4800 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав вину у відкритому викраденні мобільного телефону і картки у потерпілого ОСОБА_5 за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненні злочину щиро розкаявся, просив суворо його не карати.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, здійснивши подальший розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував думку учасників судового розгляду, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною, а також роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, а саме що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи досліджені по справі докази, зокрема, покази обвинуваченого в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні майна потерпілого ОСОБА_5 , а дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.1 ст. 186 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого: ОСОБА_4 раніше не судимий, працює з 12.06.2020р., на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе з призначенням покарання у виді штрафу, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази і судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1