Справа № 466/798/19
У Х В А Л А

судового засідання

22 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі колегії :

головуючої-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

установив:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, оскільки ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжних заходів, не зменшилися.

Захисник ОСОБА_6 звернулась до суду із усним клопотанням про обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту,посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки і не має наміру скриватись від суду та впливати на потерпілого та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та заперечив клопотання прокурора.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до30 травня 2020 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд бере до уваги, що існування обґрунтованої підозри чи обґрунтованого обвинувачення передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване» залежить від усіх обставин справи. Факти, які дають підставу для підозри і висунення обвинувачення не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи. У цьому випадку достатніми є докази, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для висунення звинувачення.

Звертаючись в суд з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, під час судового розгляду кримінального провадження продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою можливе за наявності обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, і за умови якщо в суді буде встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні прокурора ризикам. Водночас зміна такого запобіжного заходу на заставу або домашній арешт можлива, якщо в суді буде встановлено достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні клопотання про продовження терміну тримання під вартою суд застосовує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд покладає в основу свого рішення положення, за якими продовження тримання обвинуваченого під вартою може бути виправданим заходом у справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу, закріпленого у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні вмисного вбивства .

Продовження тримання обвинуваченого під вартою відповідатиме характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Наведені прокурором у клопотаннях докази на підтвердження факту і обставин вчинення злочину, причетності обвинуваченого до його скоєння свідчать про подальше існування обґрунтованого обвинувачення.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого не спростовують доводів прокурора, не перевищують суспільного інтересу у справі, який також полягає і у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, встановленні істини у справі, забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків.

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, які передбачені ст.177 КПК України і слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.Зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ризик незаконного впливу на свідків і надалі є значними, зі спливом певного часу ці ризики не зменшилися, продовжують існувати на даний час.

Підстави для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою - заставу та домашній арешт - відсутні.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити термін дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до 60 днів- з 31 травня 2020 року до 29 липня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області №19.

Ухвала може бути оскаржені до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 25.05.2020р.

Головуюча-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3