Справа № 459/3466/16-к
Провадження № 1-кс/459/629/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу представника АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ОСОБА_3 на постанову слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.05.2020 про закриття кримінального провадження №0000153,-

В С Т А Н О В И В :

16.06.2020 представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ОСОБА_5 звернувся до суду із даною скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.05.2020 про закриття кримінального провадження №0000153. В обґрунтування скарги послався на те, що твердження слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КПК України в діях ОСОБА_6 у разі відсутності особистого повідомлення про арешт автомобілю суперечить вимогам ч.1 ст.388 КК України. Диспозицією цієї статті передбачено кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано. Тобто розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з заставленим майном, незалежно від наявності арешту на майно містить склад кримінального правопорушення.
Також вказав, що слідчим не досліджено умови кредитного договору №6746075 від 12.08.2008 та договору застави транспортного засобу №6746155 від 12.08.2008, за якими ОСОБА_6 повинен був вчиняти обов`язкові дії за умовами договору, але суттєво порушував ці умови, вчиняв при цьому незаконні дії з цим майном, будучі поінформованим про наслідки таких дії.
Відповідно до п. 5.4.7. Договору застави, експлуатувати транспортний засіб, що є предметом застави (автомобіль), можна виключно в межах України. При необхідності експлуатації предмета застави на території будь-якої іншої держави, Заставодавець ( ОСОБА_6 ) зобов`язаний попередньо (не менше ніж за 14 календарних днів письмово повідомити про це Заставодержателя (АТ «ПУМБ»). Однак, будь яких повідомлень від ОСОБА_6 про намір виїхати за кордон на автомобілі, який перебував в заставі до Банку не надходило, і АТ «ПУМБ» такої згоди не давав.
Зазначив, що до теперішнього часу кредит не погашений (термін дії до 12.08.2015), місце знаходження заставного автомобіля не встановлено, громадянин ОСОБА_6 укриває заставне майно від опису та звернення на нього стягнення, тобто не виконує свої обов`язки, в зв`язку з чим АТ «ПУМБ» завдані матеріальні збитки в сумі 27 834,00 доларів США.
Вважає, що слідчий не вивчав матеріали виконавчого провадження, не допитував працівників АТ «ПУМБ» та виконавчої служби, не вживав заходів до встановлення місця перебування Заставодавця - ОСОБА_6 та автомобіля та мети виїзду родини ОСОБА_6 за кордон, тощо, для чого треба було здійснити проведення слідчих дій передбачених главою 20 КПК України. Тобто слідчий не провів усі необхідні слідчі дії для отримання доказів. Тому просить скасувати оскаржувану постанову, як незаконну та необґрунтовану.

Слідчий в судовому засіданні скаргу заперечив. Вважає оскаржувану постанову правомірною та просить відмовити у скарзі.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, вказаних у ній. Просив скаргу задоволити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, так як слідчий не провів усі необхідні слідчі дії.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали додані до скарги та надані слідчим матеріали кримінального провадження, встановлено наступне.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік осіб, які мають право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність прокурора, слідчого на досудовому розслідуванні. Зокрема, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого (прокурора), щодо закриття кримінального провадження.

23.01.2014 було внесено відомості до ЄРДР №0000153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України за заявою ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з приводу незаконних дій ОСОБА_6 щодо майна, на яке накладено арешт.

Постановою слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.05.2020 дане кримінальне провадження закрито.

Як вбачається з тексту даної постанови слідчий закрив кримінальне у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не був належним чином повідомлений про наявність рішення про стягнення з нього грошових коштів в користь ПАТ «ПУМБ» та про арешти майна і оголошення його у розшук в межах виконавчого провадження, оскільки останній на момент прийняття таких рішень перебував за межами території України. А отже не мав прямого умислу вчиняти незаконні дії із арештованим майном.

З рішенням слідчого погодитися не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до положень частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з частиною 2 цієї статті досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Диспозицією ч.1 ст.388 КК України передбачено відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт.

Тобто розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з заставленим майном, незалежно від наявності арешту на майно містить склад кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 при укладенні кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язань надав автомобіль, а значить був обізнаний про наявність заборони його відчуження.
Слідчим не досліджено умови кредитного договору №6746075 від 12.08.2008 та договору застави транспортного засобу №6746155 від 12.08.2008, за якими ОСОБА_6 повинен був вчиняти обов`язкові дії за умовами договору, але суттєво порушував ці умови, вчиняв при цьому незаконні дії з цим майном, будучі поінформованим про наслідки таких дії.
Відповідно до п. 5.4.7. Договору застави, експлуатувати транспортний засіб, що є предметом застави (автомобіль), можна виключно в межах України. При необхідності експлуатації предмета застави на території будь-якої іншої держави, Заставодавець ( ОСОБА_6 ) зобов`язаний попередньо (не менше ніж за 14 календарних днів письмово повідомити про це Заставодержателя (АТ «ПУМБ»). Однак, будь яких повідомлень від ОСОБА_6 про намір виїхати за кордон на автомобілі, який перебував в заставі до Банку не надходило, і АТ «ПУМБ» такої згоди не давав.
В ході досудового розслідування слідчим не було проведено допит працівників АТ «ПУМБ» та виконавчої служби, не вживались заходи для встановлення місця перебування ОСОБА_6 та автомобіля, а також мети його виїзду для отримання доказів у справі.
Беручи до уваги вище наведене, є підстави вважати, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки слідчий не виконав вимоги щодо всебічності, повноти і неупередженості дослідження обставин кримінального провадження та не вжив усіх дій для прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.

Тому вважаю, що висновок про відсутність складу кримінального правопорушення є передчасним та неповним, а доводи скаржника переконливими й достатніми для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 214, 216, 303, 306-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.05.2020 про закриття кримінального провадження №0000153.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 26.06.2020

Суддя: ОСОБА_1