Ухвала

іменем України
6 квітня 2020 року

м. Київ
Справа № 718/1779/19
Провадження № 51-997 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2019 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області

від 1 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого 6 грудня 2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Цим же вироком ухвалено рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку районного суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 вчинення злочину повторно. В решті вирок районного суду залишено без змін.

Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, 28 травня 2019 року, приблизно о 17.00 год., працівники поліції зупинили ОСОБА_4 на вул. Центральній в смт Лужани Кіцманського району Чернівецької області за вчинення адміністративного правопорушення та під час проведення поверхневого огляду у лівій кишені спортивної куртки ОСОБА_4 виявили один прозорий поліетиленовий пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка відповідно до висновку експертизи № 359-Х від 13 червня 2019 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, маковою соломою.Маса макової соломи у перерахунку на суху речовину становить 55,17 г. Вказаний наркотичний засіб макову солому ОСОБА_4 зберігав в себе для власних потреб без мети збуту.

Зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він оскаржує судові рішення щодо нього у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Просить змінити судові рішення щодо нього в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Так, засуджений зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при призначенні покарання не було повною мірою враховано дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, а саме: активне сприяння на досудовому розслідуванні, визнання вини, те, що він щиро розкаявся, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того вказує на те, що має ряд тяжких хронічних захворювань, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах кримінального провадження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК Українисуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 у його касаційній скарзі не оспорюються та не заперечуються.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі.
Як убачається з наданих копій судових рішень, місцевий суд при призначенні ОСОБА_4 заходу примусу згідно з вимогами ст. 65 КК України разом із ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який належить до категорії злочинів середньої тяжкості, врахував дані про особу винного, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом F11.24, має негативну характеристику за місцем проживання, а також дані про його стан здоров`я.

Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття ОСОБА_4 та активне сприяння розкриттю злочину.
Аналогічні за змістом з касаційною скаргою ОСОБА_4 доводи засудженого були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Зазначені доводи щодо незастосування до нього положень ст. 69 КК України апеляційний суд належним чином розглянув і вмотивовано відмовив у їх задоволенні, навівши обґрунтування прийнятого рішення.

Так, у рішенні апеляційного суду зазначено, що судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги дані досудової доповіді, складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з якою виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, а ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим.
Крім того, з посиланням на практику Верховного Суду (постанова ВС від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к) колегія суддів апеляційного суду зауважила, що районним судом у відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 призначено покарання у найнижчих межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, повною мірою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та належним чином вмотивоване рішення щодо призначення йому покарання у виді двох років позбавлення волі. При цьому, районним судом повною мірою враховані і ті обставини, на які посилався апелянт, та прийнято правильне рішення про незастосування щодо нього положень

ст. ст. 69, 75 КК України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що призначене районним судом покарання відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
На переконання суду касаційної інстанції, підстав для сумніву в правильності таких висновків суду апеляційної інстанції немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 не міститься переконливих доводів для зміни судового рішення та пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 вересня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3