Справа № 160/325/19
Провадження № 1-кп/161/136/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про продовження строку запобіжного заходу

м. Луцьк 02 квітня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у колегіальному складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 12 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2019 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Відповідно до судових рішень вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався, востаннє - ухвалою суду від 06 лютого 2020 року - на 60 днів, до 05 квітня 2020 року включно.

Станом на 02 квітня 2020 року вказане кримінальне провадження не розглянуто по суті.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки строк тримання під вартою закінчується 05 квітня 2020 року, однак, ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час залишились незмінними.

Заслухавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

При вирішенні даного питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення у справі "Єчюс проти Литви", заява № 34578/97, п. 93).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність, на даний час, ризиків, які не відпали, визначених ст. 177 КПК України, також з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та дані про особу, які обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, окрім того обвинувачений немає постійного джерела доходів, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він не буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, оскільки незаконно впливатиме на свідків, які ще не допитані в даному кримінальному провадженні, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає доцільним продовжити щодо ОСОБА_6 строк тримання під вартою на шістдесят днів до 31 травня 2020 року включно, а клопотання прокурора задовольнити.

Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.

При цьому, суд приходить до переконання, що згідно вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини, тому суд одночасноіз продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає заставу та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 331, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 31 травня 2020 року включно.

Головуючий:

Судді: