УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2019 року, якою повернуто ОСОБА_5 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2017р. відносно ОСОБА_5 ..

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати. Зобов`язати Ленінський районний суд м. Миколаєва прийняти заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до розгляду та відкрити кримінальне провадження.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду повернуто ОСОБА_5 заяву про перегляд вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2017р. відносно ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник вказує, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2017р. його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 1 року виправних робіт, стягнено на користь ОСОБА_8 29 397,32грн.

На думку заявника, вищезазначений вирок підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки, при відкритті матеріалів кримінального провадження №0000770 йому було надано копію обвинувального акта, в якому зазначено, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_9 . Натомість, при ознайомленні з матеріалами судової справи №489/3003/17 ним було встановлено, що в обвинувальному акті зазначено, що кримінальне правопорушення вчинив він, тобто ОСОБА_5 . З чого заявник робить висновок, що посадовими особами прокуратури та слідчим скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 366 КК України. 23.05.2019р. ТУ ДБР в м. Миколаєві за його заявою внесені відомості до ЄРДР за №0000390 за фактом службового підроблення працівниками правоохоронних органів Миколаївської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України. Посилається на те, що 25.09.2019р. слідчим ТУ ДБР було прийнято рішення про закриття кримінального провадження за №0000390 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. З огляду на наведене, ОСОБА_5 вважає, що тримісячний строк, який дає йому право звернутися до суду з заявою про перегляд справи за нововиявленими обставинами починається з 25.09.2019р.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

27.11.2019 до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла заява від засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.10.2017 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2019 року, повернуто ОСОБА_5 заяву про перегляд вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2017р. за нововиявленими обставинами.

Повертаючи заяву, суддя зауважив, що ОСОБА_5 подав заяву з порушення строку, визначеного ст. 461КПК України та не заявляв клопотання про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Як убачається з оскаржуваної ухвали від 28.11.2019 року, суддя , повертаючи заяву ОСОБА_5 як таку, яку подано з пропуском строку на звернення, мотивував своє рішення тим, що перебіг строку подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2017р. відносно ОСОБА_5 , слід обчислювати з часу, коли заявник міг дізнатися про існування обставин, на які він посилається як на нововиявлені, тобто з моменту коли йому стало відомо про невідповідність копії, врученого йому обвинувального акта. Проте заяву було подано 27.11.2019 року, тобто з пропуском передбаченого ст. 461 КПК України строку, і питання про поновлення якого не порушено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст. 463 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, застосовуються правила ч.3 ст. 429 КПК України, згідно з якими заява повертається, якщо вона подана після закінчення строку звернення і питання про його поновлення не порушено.

ОСОБА_5 у своїй заяві та в апеляційній скарзі зазначає, що до суду було направлено сфальсифікований обвинувальний акт, оскільки, в отриманій ним копії обвинувального акта в розділі «Правова кваліфікація» зазначено «Дії ОСОБА_9 кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України», а в оригіналі обвинувального акта, на підставі якого постановлено обвинувальний вирок, зазначено «Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України». Вважає, що в діях слідчого та прокурора, вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України. А тому з 25.09.2019 року, коли за даним фактом було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, у нього виникло право на звернення до суду із заявою про перегляд ухваленого 19.10.2017 року щодо нього вироку.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами ОСОБА_5

Суддя обґрунтовано в своїй ухвалі зазначив, що про вищевказані неточності в обвинувальному акті ОСОБА_5 було достовірно відомо в 2017 році при отриманні його копії, про що міститься розписка в матеріалах кримінальної справи, та при розгляді справи судом першої інстанції і постановленні щодо ОСОБА_5 19.10.2017 року вироку. Звернення засудженого в 2019 році до правоохоронного органу із заявою про вчинення слідчим та прокурором, які складали обвинувальний акт та вручали йому його копію в червні 2017 року, злочину, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України, а також закриття за даним фактом 25.09.2019 року кримінального провадження, на що посилається заявник, не має правового значення, оскільки, слідчим не встановлено факту вчинення злочину зазначеними в заяві ОСОБА_5 особами, тобто не встановлені нові обставин на які посилається ОСОБА_5 в своїй заяві.

За такого, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду не підлягає скасуванню .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 461 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 лишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2019 року, якою повернуто заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2017р. відносно ОСОБА_5 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді