Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 186 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0003502 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 19 березня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 29.10.2014 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 395 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, -

обвинуваченого за ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності його вини, просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити йому більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст.75 КК України та визначити йому іспитовий строк. Вважає вирок суду занадто суворим, таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що при призначенні йому покарання суд в повній мірі не врахував обставини, які пом`якшують його покарання, зокрема те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий збиток та заподіяну моральну шкоду, а також думку потерпілої, яка не наполягала на позбавленні волі.
В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_10 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185КК України та призначено йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

-за ч.2 ст.186 КК України із застосування ст.69 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту затримання.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, у виді особистого зобов`язання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1570 грн за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 , 15.08.2019 р., близько 23 годині 30 хвилин, проходив поблизу будинку № 55, розташованого по вул. В. Бердичівській, у м. Житомирі, де помітив ОСОБА_9 , поруч з якою знаходилась її жіноча сумка чорного кольору.
В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 , умисно шляхом вільного доступу, відкрито викрав жіночу сумку чорного кольору, що належить ОСОБА_9 , яка для потерпілої не становить матеріальної цінності. Після чого утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення злочину.
В подальшому, продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме речей, які знаходились у вказаній вище сумці, належній ОСОБА_9 , 15.08.2019р. у достовірно невстановлений час та місці детально розглянув вміст указаної сумки, де виявив гаманець шкіряний червоного кольору вартістю 700 гривень у якому знаходились грошові кошти у сумі 1500 гривень, 105 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на момент вчинення злочину становить 2650 грн. 02 коп., 20 злотих, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на момент вчинення злочину становить 129 гривень 23 копійки, золотий кулон 583 проби виготовлений у формі ромбу та прикрашений вставкою із одного прозорого фіаніту, вагою 2,5 г., вартістю 1739 гривень 85 копійок, мобільний телефон марки «NOKIA» моделі 222 (RM-1136) Dual Sim Black, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 503 гривні та у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 7222 гривні 10 копійок.
Окрім наведеного, 15.08.2019р. у достовірно невстановлений час та місці ОСОБА_7 , продовжуючи огляд вмісту жіночої сумки чорного кольору, належної ОСОБА_9 , виявив наступні документи:
-банківську платіжну картку ПриватБанк № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_9 ;
-банківську платіжну картку ПриватБанк № НОМЕР_4 , видану на ім`я ОСОБА_9 ;
У вказаний час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційних документів, з корисливих мотивів.
Реалізуючи власний злочинний умисел, ОСОБА_7 скориставшись вільним доступом до майна, а також тим, що його дії не помічені сторонніми особами, умисно таємно викрав з корисливих мотивів, з метою подальшого використання, наступні офіційні документи, належні ОСОБА_9 , а саме:
-банківську платіжну картку ПриватБанк № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_9 ,
-банківську платіжну картку ПриватБанк № НОМЕР_4 , видану на ім`я ОСОБА_9 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
В подальшому 16.08.2019р., приблизно в 00 годин 50 хвилин, ОСОБА_7 перебував у невстановленому досудовим розслідуванням місці та під час огляду мобільного телефону марки «NOKIA» моделі 222 (RM-1136) Dual Sim Black, викраденого у ОСОБА_9 , побачив, що до мобільного номеру НОМЕР_5 прив`язаний банківський рахунок у AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 .
Усвідомлюючи що прив`язка банківського рахунку до номера оператора мобільного зв`язку дозволяє здійснювати операції щодо руху грошових коштів, наявних на банківському рахунку, ОСОБА_7 вирішив повторно, умисно здійснити таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, розміщених на рахунку у AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись сприятливою обстановкою, діючи умисно, таємно, повторно, ОСОБА_7 використовуючи мобільний телефон марки «NOKIA» моделі 222 (RM-1136) Dual Sim Black із номером мобільного оператора НОМЕР_5 , здійснив телефонний дзвінок за номером сервісу послуг AT КБ «ПриватБанк» «3700» та, скориставшись сервісом банку щодо банківських операцій за телефоном, 16.08.2019р. в 00 годин 51 хвилину здійснив транзакцію щодо перерахунку грошових коштів в сумі 203 гривні з банківського рахунку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , на невстановлений досудовим розслідуванням банківський рахунок, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на указану суму.
Продовжуючи свій злочинний умисел скориставшись сприятливою обстановкою, діючи умисно, таємно, повторно ОСОБА_7 використовуючи мобільний телефон марки «NOKIA» моделі 222 (RM-1136) Dual Sim Black із номером мобільного оператора НОМЕР_5 здійснив телефонний дзвінок за номером гарячої лінії AT КБ «ПриватБанк» «3700» та, скориставшись сервісом банку щодо банківських операцій за телефоном, 16.08.2019р. в 00 годин 57 хвилину здійснив транзакцію щодо перерахунку грошових коштів в сумі 103 гривні з банківського рахунку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , на невстановлений досудовим розслідуванням банківський рахунок, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на указану суму.
Таким чином, ОСОБА_7 здійснив повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 306 гривень, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на указану суму.
Крім того, 16.08.2019р., приблизно в 00 годин 57 хвилин ОСОБА_7 перебував біля банкомату AT КБ «ПриватБанк» № 2914, розташованого за адресою м. Житомир, пл. Путятинська, 2, офіс-центр Путятинський.
У цей час, під час огляду мобільного телефону марки «NOKIA» моделі 222 (RM-1136) Dual Sim Black, ОСОБА_7 побачив, що до мобільного номера НОМЕР_5 прив`язаний банківський рахунок AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 .
Усвідомлюючи що прив`язка банківського рахунку до номера оператора мобільного зв`язку дозволяє здійснювати операції щодо руху грошових коштів, наявних на банківському рахунку, ОСОБА_7 вирішив повторно, умисно здійснити таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, розміщених на рахунку у AT КБ «ПриватБанк».
Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись сприятливою обстановкою, діючи умисно, таємно, повторно ОСОБА_7 використовуючи мобільний телефон марки «NOKIA» моделі 222 (RM-1136) Dual Sim Black із номером мобільного оператора НОМЕР_5 , здійснив телефонний дзвінок за номером гарячої лінії AT КБ «ПриватБанк» та змінив пін-код до банківської картки № НОМЕР_4 . Після цього, ОСОБА_7 , за допомогою банкомату AT КБ «ПриватБанк» № 2914, розташованого за адресою м. Житомир, пл. Путятинська, 2, офіс-центр Путятинський, цього ж дня в 00 годин 58 хвилин здійснив транзакцію щодо зняття готівкових грошових коштів у сумі 1900 гривень з банківської картки № НОМЕР_4 , належної ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 1900 гривень, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на указану суму.
Своїми умисними діями, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, думку потерпілої, яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів та таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжкого, середньої тяжкості та невеликої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочину.
Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, працює не офіційно, на обліку в Житомирській обласній психіатричній лікарні не перебуває, перебував на обліку з 10.02.2006р. по 30.06.2015р. в КУ «Обласний медичний центр з надання спеціалізованої допомоги хворим на залежності ВІЛ/СНІД інфекції та шкірно-венерологічні захворювання» Житомирської обласної ради з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.
Крім того, судом враховано позицію потерпілої, який просила не позбавляти обвинуваченого волі та не мала до нього претензій.
Враховуючи наведене, а також, досудову доповідь на обвинуваченого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства не можливе та призначив останньому покарання в виді обмеження та позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей.
Разом з тим, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість застосування до останнього ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

З наведеними висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта про неврахування судом того, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий збиток та заподіяну моральну шкоду, а також думку потерпілої, яка не наполягала на позбавленні волі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за аналогічні злочини, відбував реально покарання та скоїв вищевказаний злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення та перевиховання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції при застосуванні ст. 69 КК України, а тому не можуть повторно слугувати підставою для пом`якшення покарання, а саме : для застосування ст. 75 КК України.
Крім того, згідно досудової доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , складеної Корольовським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, виправлення останнього без позбавлення або обмеження волі неможливе та може становити небезпеку для суспільства (а.п. 64-66).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, як про це йдеться в апеляційній скарзі.
Таким чином, переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не можна визнати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 19 березня 2020 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: