Справа № 643/7644/20
Провадження № 1-кс/643/2559/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001627 від 29.03.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.186, ст. 356 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
З представлених суду матеріалів вбачається, що СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001627 від 29.03.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.186, ст. 356 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що невстановлені особи, маючі на меті незаконної заволодіння майном, яке їм не належить, у спосіб підтасовки документів, провели державну реєстрацію на гаражі, належні ОСОБА_3 з метою шахрайського збагачення.

Орган досудового розслідування вважає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на гаражі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на прилеглій території до будівель з назвою Б-1, В-1, Г-1, Д-2, а саме: гаражі під номерами НОМЕР_1 , IХ-1 по IХ-82, Х-1 по Х-45, які належать ОСОБА_3 згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2006, а також гараж V1-39, який належить ОСОБА_4 , тому що майно може бути відчужене та є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому просить накласти арешт на вказане майно.

Разом із клопотанням слідчий подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив розглянути за його відсутністю.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та додані до нього документи, встановив наступне: згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, крім іншого, є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи вказану норму закону та те, що повідомлення підозрюваного, його захисника та інших власників майна про розгляд судом клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, суд розглянув клопотання без їх повідомлення.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на допит потерпілої, рішення судів, пояснення державного реєстратора щодо підстав реєстрації гаражів, проте в обґрунтування доводів клопотання надає рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2016 та постанову Верховного Суду від 13.11.2019, яким касаційну скаргу у іншій справі залишено без задоволення, витяг з державного реєстру речових прав та протоколи допиту ОСОБА_3 у якості свідка та потерпілої.

Зазначені документи не вказують на вибуття права власності на гаражі внаслідок вчинення незаконних дій, а відсутність як інших судових рішень, ухвалених в період між тими, що надані, так і пояснень державного реєстратора не дає можливості слідчому судді встановити сукупність обставин, які вказують на вчинення кримінального правопорушення і відповідність майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні правові підстави для арешту майна, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001627 від 29.03.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.186, ст. 356 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1