Справа № 166/1330/19 Провадження № 11-кп/802/377/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше несудимого,
засуджено:

-за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком два роки із покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільні позови прокурора в інтересах держави в особі управління фінансів Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області та в інтересах держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації до ОСОБА_7 про стягнення витрат на лікування потерпілих від злочину залишено без розгляду.
Накладений ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 06.05.2019 арешт на автомобіль, марки "AUDI" реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , та мотоцикл, марки «Мінськ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , - скасований.
В порядку ст.100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що 02 травня 2019 року близько 21 год 30 хв він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем, марки «Audi» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , на автодорозі сполученням Доманове Кортеліси, неподалік с.Доманове Ратнівського району Волинської області у напрямку с.Млинове Ратнівського району Волинської області, всупереч п.п.2.3, 2.9, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не прослідкував за безпекою руху і не простежив за дорожньою обстановкою, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з мотоциклом, марки «Мінськ» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , який перевозив пасажира ОСОБА_10 , котрі рухалися на своїй смузі руху у зустрічному напрямку, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої стегнової кістки, відкритого перелому обох кісток лівого передпліччя, відкритого перелому кісток лівого гомілково-ступневого суглобу, закритого перелому кісток тазу, закритого перелому лівої лопатки, множинних саден в ділянці лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок, а ОСОБА_10 тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, закритих переломів лівої малогомілкової кістки та внутрішньої кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу, множинних саден в ділянці лівої нижньої кінцівки.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не погоджується із призначеним покаранням внаслідок його м`якості. Посилається на те, що місцевим судом необґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Звертає увагу на ступінь вчиненого злочину, який належить до категорії тяжких у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, щодо двох потерпілих, при обтяжуючій покарання обставині вчинення у стані алкогольного сп`яніння, що становить підвищену суспільну небезпеку. Просить вирок суду скасувати, призначивши ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
У запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 просять вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка подану апеляцію підтримала у повному обсязі, просила вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_7 покарання, яке слід відбувати реально, обвинуваченого, його захисника та потерпілих, які апеляційну скаргу заперечили і просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило одному потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та іншому потерпілому тяжке тілесне ушкодження, є правильною і ґрунтується на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку суду апеляційної інстанції, доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого є необґрунтованими.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що суд, призначаючи покарання обвинуваченому, не врахував тяжких наслідків у вигляді тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних двом потерпілим, є безпідставними, оскільки заподіяння середньої тяжкості та тяжкого тілесного ушкодження потерпілому внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, є однією з ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, яка впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що обтяжує останнє.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив необережний злочин, який за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди.
Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Місцевим судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, є учасником бойових дій, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на позицію обох потерпілих, які як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, просили не призначати ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі.
Під час апеляційного розгляду провадження потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_7 відвідував їх у лікарні, надавав матеріальну допомогу на їхнє лікування та відшкодував завдану злочином шкоду. Просили залишити вирок суду без змін та не призначити ОСОБА_7 покарання, яке слід відбувати реально, оскільки надіються лише на його матеріальну допомогу у проведенні їх лікування за наслідками ДТП.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що така позиція потерпілих у судових засіданнях місцевого та апеляційного судів не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Крім того, апеляційний суд також звертає увагу на те, що після вчинення необережного злочину ОСОБА_7 не був помічений у будь-яких інших протиправних діях.
На переконання суду апеляційної інстанції, враховуючи усі вищенаведені пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини, особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, одружений, є учасником бойових дій, просив вибачення у потерпілих, відшкодував обом потерпілим заподіяну злочином шкоду у повному обсязі, та думку потерпілих, які просили не призначати ОСОБА_7 покарання, яке слід відбувати реально, місцевим судом обґрунтовано застосовано до обвинуваченого інститут звільнення від основного покарання з випробуванням.

Підстави для збільшення строку додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами до 3 (трьох) років, на думку апеляційного суду, також відсутні з урахуванням вищенаведених обставин.
Призначене ОСОБА_7 покарання суд апеляційної інстанції вважає таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі.
На думку апеляційного суду, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді