Справа № 344/2553/20
Провадження № 1-кс/344/1153/20
У Х В А Л А
20 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що Івано-Франківським відділом поліції ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003080, в якому потерпілою є ОСОБА_5 . Адвокатом потерпілої подано слідчому клопотання про проведення психологічної експертизи, постановою слідчої СВ Івано-Франківського відділу поліції ОСОБА_4 від 06.02.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання. Адвокат скаржника просила суд скасувати постанову слідчої СВ Івано-Франківського відділу поліції ОСОБА_4 від 06.02.2020 року та зобов`язати слідчу СВ Івано-Франківського відділу поліції ОСОБА_4 призначити у кримінальному провадженні № 0003080 психологічну експертизу потерпілої ОСОБА_5 , проведення якої доручити будь-яким експертам, які проведуть всі необхідні об`єктивні, повні та неупереджені дослідження, які потребуватимуть встановленню за допомогою спеціальних знань у галузі психології. На вирішення експерта поставити наступні питання: чи є ситуація, що досліджується за справою та підпадає під ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, психотравмувальною для ОСОБА_5 ?; якщо так, то чи завдані ОСОБА_5 страждання (моральна шкода)?; яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу, згідно зазначеної ситуації на особистість ОСОБА_5 ?; якщо ОСОБА_5 завдана моральна шкода, який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані моральні страждання (моральна шкода).

В судовому засіданні представник скаржника надала перед судом пояснення про те, що постанова слідчого позбавлена правових підстав, оскільки проведення психологічної експертизи є необхідним для визначення розміру майнової та моральної шкоди, завданої потерпілій.

Слідча в судовому засіданні заперечила скаргу з тих підстав, що в кримінальному провадженні проведено комісійну судово-медичну експертизу, якою встановлено, що відсутній зв`язок між діями лікарів при проведенні маніпуляцій з потерпілою та наслідками здоров`ю потерпілій, експертиза, яку просить провести сторона захисту не належить до експертиз обов`язкових до призначення згідно з ст. 242 КПК України та є недоцільною.

06/02/2020 слідчим ухвалено постанову про відмову в задоволенні клопотання, з мотивів необов`язковості призначення виду експертизи, яку просить призначити сторона кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 1ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: встановлення причин смерті; встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Таким чином кримінально-процесуальним законодавством передбачений виключний перелік підстав, за яких проведення експертизи є обов`язковим. У свою чергу представником скаржника не наведено доводів в підтвердження жодної з відповідних підстав.

Доведення обставини отримання моральної шкоди, її розміру належать безпосередньо до обов`язку потерпілого, вирішуються ним особисто у формі подання цивільного позову.

Задоволення чи відмова в цивільному позові потерпілого належить за змістом сит. 368 КПК України безпосередньо до компетенції суду, якому належить розглянути кримінальне провадження по суті.

Таким чином потерпілим та його представником не може бути перекладено їх обов`язку на доведення моральної шкоди на іншу сторону кримінального провадження.

Крім цього судові експертизи належать до юридичних засобів доказування обставин, що становлять предмет кримінальних проваджень. При цьому адвокатом в скарзі використано термінологію, яка не належить до юридичної. До предмету судової експертизи не належить встановлення «…ситуацій, що досліджуються за справою…», «підпадання під ознаки злочину».

На вирішення психологічної експертизи не може бути постановлено питань, які передбачають юридичну оцінку. Тому перед психологом не може бути поставлено питань щодо розміру моральної шкоди, розміру компенсації моральної шкоди, заподіяння чи не заподіяння моральної шкоди, психотравмуючої особливості злочину.

В ст. 101 КПК України вказано, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Отже психологом не може бути надано висновку щодо «підпадання справи під ознаки злочину», обставин заподіяння, визначення розміру, встановлення форм компенсації моральної шкоди. Так само оцінка ставлення як підозрюваного, так і потерпілого до події злочину безпосередньо засновано на юридичному критерії, що не вирішується науковими знаннями психолога на основі психологічних методів, які апробовані їх авторами для оцінки психологічних критеріїв.

Єдиним можливим правовим наслідком від задоволення відповідного клопотання була б відмова експерта від здійснення експертизи, що не належить до фаху психолога, оскільки за змістом кримінального процесуального закону експерт зобов?язаний відмовитись від проведення дослідження обставин, що не належать до його фаху.

Також згідно п. 2 ч. 1 ст. 243 КПК України сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Отже свої права відповідного виду учасник здійснює самостійно, а не у спосіб перекладення їх на інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обов`язок доказування обставин, що складають предмет судового розгляду законом покладено на відповідну заінтересовану сторону.

Таким чином скарга позбавлена будь-яких правових підстав, її засновано на правовому нігілізмі.

В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживання правами, передбаченими в конвенції.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

Порушення принципу змагальності та диспозитивності кримінального провадження, затягування досудового розслідування необґрунтованими клопотаннями та скаргами не гарантовано скаржнику національним законом та міжнародно-правовими зобов`язаннями України, а тому не забезпечуються судом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1