Номер провадження: 11-сс/813/176/20
Номер справи місцевого суду: 947/856/20 1-кс/947/493/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 року у кримінальному провадженні №0003630 від 18.10.2019 року, -
встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м .Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою до 19.03.2020 року включно, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майорське, Захарівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 17.01.2020 року до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням звернулась слідчий СВ Київського ВП в м .Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003630 від 18.10.2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.01.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування.
Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризику у виді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на потерпілих з метою зміни показів останніх та, в подальшому уникнення кримінальної відповідальності.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на незаконність та невмотивованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що підозрюваний має двох неповнолітніх дітей та приймає участь у їх вихованні, крім того, потерпілими надані власноруч написані заяви, що вони не мають жодних претензій до підозрюваного. Підозрюваний повністю сприяє проведенню досудового розслідування. Також, захисник, зазначив, що жодним чином не вмотивовано в оскаржуваній ухвалі не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0003630 від 18.10.2019 року за фактом вчинення злочину, за ч. 3 ст. 152 КК України.
22.10.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 152 КК України.
27.10.2019 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави, до 22.12.2019 року.
18.12.2019 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003630 від 18.10.2019 року продовжено до 20.03.2020 року.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою слідчий зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003630 від 18.10.2019 року не закінчено та задля його завершення необхідно провести ряд слідчих дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування та суду, незаконного впливу підозрюваним на потерпілих та свідків, перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була повідомлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, виправдовує продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, відсутність у нього місця роботи, та той факт, що існуючі ризики не зменшились, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 , не працює, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким злочином.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що потерпілими надані власноруч написані розписки, в яких вони зазначають що не мають претензій до обвинуваченого, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, не можуть бути прийняті апеляційним судом, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами районного суду, що відсутність до підозрюваного претензій не спростовує доведеність ризиків, та не може бути підставою для застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і апеляційним судом, встановлено не було.
Разом з тим, спростовуються твердження захисника щодо невмотивованості в оскаржуваній ухвалі не можливість застосування домашнього арешту, оскільки слідчий суддя врахувавши, обставини передбачені ст. 178 КПК України, дійшов висновку про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з яким апеляційний суд погоджується, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєнні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, існування ризиків та необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування та виконанню вимог ст.290 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2020 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4