провадження №1-кп/ 359/229/2020
УХВАЛА
Іменем України

17 лютого 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегій професійних суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною відеофіксацією в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000725 від 08.12.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 307, ч.3 ст.311 КК України та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Під час розгляду кримінального провадження прокурором ОСОБА_4 заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою з огляду на обставини обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено відповідними судовими рішеннями при обранні даного запобіжного заходу, які на даний момент продовжують існувати, суспільний резонанс зазначеної справи. Так, враховуючи наявність обґрунтованих підозр у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, останні можуть переховуватися від суду, можливий вплив на свідків, які ще судом не допитані, та можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії передбачені п.1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, ОСОБА_10 , будучи засудженим у 2017 році до позбавлення волі та штрафу та, знаходячись у розшуку, знову вчинив злочини, разом із ОСОБА_11 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Таким чином, прокурор вважає, що ризики, які існували на досудовому слідстві не зменшились та продовжують існувати на даний момент, підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутні.

Адвокати з клопотанням не згодилися і заявили усне та письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, постільки вважають, що на теперішній час відпали всі підстави для знаходження їх підзахисних під вартою, оскільки відсутні ризики, про які зазначає у клопотання прокурор і, таким чином відпали підстави для утримування обвинувачених під вартою.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали клопотання своїх захисників.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, колегія судів приходить до наступного висновку.

Термін дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчується 25.02.2020 року, а до зазначеного терміну провести розгляд кримінального провадження неможливо.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати, зокрема, на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у разі визнання їх винуватими, колегія суддів вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачені будуть вживати заходів для переховування від суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, зареєстрований та проживає в іншому населеному пункті, не має жодних соціальних зв`язків в м. Борисполі та Бориспільському районі. Ці обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_12 стійких сімейних та соціальних зв`язків за місцем розгляду кримінального провадження. Крім цього він засуджений до позбавлення волі та штрафу і перебуває у розшуку у зв`язку з ухиленням від відбування покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, зареєстрований та проживає в іншому населеному пункті, не має жодних соціальних зв`язків в м. Борисполі та Бориспільському районі. Ці обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_11 стійких сімейних та соціальних зв`язків за місцем розгляду кримінального провадження
Ці обставини, а також суспільний резонанс справи, в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим, вони будуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та у такий спосіб істотно перешкоджати розгляду кримінального провадженню.
Враховуючи наявні ризики, які станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ненастання цих ризиків та належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Таким чином колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора, а в клопотання захисників потрібно відмовити та продовжити термін дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки раніше закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження не надається можливим.

Керуючись п.2, п.5 ст.178, ст. 181, абз.2 ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

У задоволенні клопотань адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу із утримання під вартою на цілодобовий арешт відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - на 60 днів та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 16.04.2020 року, включно.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на 60 днів та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 16.04.2020 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_13

ОСОБА_2