Справа № 314/5282/19
Провадження № 1-в/314/149/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.01.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Костянтинівка, Донецька область, громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2016 року, відповідно до якого його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.10.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.08.2016 року по 20.10.2016 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 09.08.2016 року, кінець строку: 29.05.2020 року,

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 з 26.12.2017 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)».

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи засуджений ОСОБА_3 , характеризується наступним чином, за порушення режиму відбування покарання мав два стягнення, за весь період відбування покарання має лише одне заохочення (29.12.2017 року). На виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз, при цьому, залучався до робіт з благоустрою колонії, але отримав лише одне заохочення, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що засуджений пасивно ставився до виконання робіт згідно ст. 118 КВК України, оскільки після 29.12.2017 року та до теперішнього часу не отримав жодного заохочення.

Також в характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_3 бібліотеку установи не відвідує, не приймає участі в самодіяльних організаціях відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, не підвищує свій загальноосвітній рівень.

До того ж суд враховує, що 31.01.2019 року засудженому ОСОБА_3 рішенням комісії установи відмовлено в застосуванні пільги про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як такому, що не став на шлях виправлення, про що зазначено в характеристиці на засудженого.
У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 у зв`язку з чим, у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

постановив:
в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

08.01.2020