1Справа № 335/4254/20 1-кп/335/687/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 6 квітня 2020 р., за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мотигіно Красноярського краю Російської Федерації, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 Кримінального кодексу України,

з угодою про визнання винуватості від 18 травня 2020 р.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

З 10.12.2018 до теперішнього часу солдат ОСОБА_4 проходить строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №145 від 08.07.2019 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця санітара 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 1-го батальйону оперативного призначення.

Відповідно до вступу Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, дія Статуту поширюється, зокрема, на Національну гвардію України.

Відповідно до ст. 55 Статуту військовослужбовцям забороняється тримати руки в кишенях одягу.

02.04.2020 приблизно о 14:00 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_4 , порушуючи статутні правила взаємодії між військовослужбовцями, за відсутності між ними відносин підлеглості, перебуваючи в приміщенні інформаційного центру роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_2 , наніс солдату ОСОБА_6 через неналежне виконання обов`язків військової служби, а саме тримання рук у кишенях, один удар кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого спричинив закритий перелом кута нижньої щелепи зліва, без зміщення, тобто завдав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними підлеглості, що заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 406 Кримінального кодексу України (далі КК України).

18.05.2020 між прокурором Військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за участі адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

За змістом цієї угоди прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_7 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 406 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен останній понести обвинувачений у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була добровільною.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно, його підзахисний повністю розуміє наслідки її укладення та невиконання, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим не заперечував, про що в матеріалах провадження наявна також його письмова згода.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 406 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні розслідування, особу ОСОБА_4 , який раніше не засуджений, має зареєстроване та фактичне місце проживання, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав винуватість.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення угоди між прокурором та ОСОБА_4 , отже положення ч. 4 ст. 469 КПК України дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 травня 2020 р., укладену між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000010 від 6 квітня 2020 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому, вручити захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1