Провадження № 1-кп/522/773/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 201 ч. 1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 201 ч. 1 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про скасування арешту майна, згідно якого просить частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2017, а саме на наступне майно: 145 порожніх поштових конверти жовтого кольору; 11 порожніх поштових конвертів білого кольору; 1 порожній поштовий конверт жовтого кольору з наліпкою «Митна декларація CN22» від 07.03.2017; пакування з поліетиленовими прозорими пакетами; 27 порожніх поштових коробок; 2 підсумки; металевий предмет, схожий на оптичний приціл; рекламна листівка ТОВ «Лідерпак»; пакування синього кольору від кард-холдера оператора мобільного зв`язку «Lycamobile»; сім-картка № НОМЕР_1 ; стартовий пакет «Водафон» до № НОМЕР_2 ; лист паперу з написом « ОСОБА_6 »; стартовий пакет «МТС Україна» до № НОМЕР_3 ; аркуш паперу з рукописними записами; шматок картону з товарно-транспортною накладною № 9744; копії документів, на 5-ти арк.; картонний короб з написом «Патроны обр. 43 калибра 7,62 мм. 20 шт. в обоймах»; системний блок «Мас mini» s/n C07H70SDDJDO; ноутбук «Apple» s/n C02F311YDH2G; конверт з купюрами номіналом 100 доларів США, загальною сумою 11600 (одинадцять тисяч шістсот) доларів США.
На думку захисника арешт підлягає задоволенню, оскільки зазначені речі були вилучені під час проведення обшуку у сестри обвинуваченого ОСОБА_5 та є її власністю. Наразі грошові кошти є платою від продажу квартири, розташованої у АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання в частині скасування арешту з ноутбука «Apple» s/n C02F311YDH2G та конверта з купюрами номіналом 100 доларів США, загальною сумою 11600 (одинадцять тисяч шістсот) доларів США.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про скасування арешту та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту підлягає частковому задоволенню з наступник підстав.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наданих матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року накладено арешт, між іншим на вищезазначене майно.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2017 року, частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 та скасовано арешт з наступного майна: 145 порожніх поштових конверти жовтого кольору; 11 порожніх поштових конвертів білого кольору; 1 порожній поштовий конверт жовтого кольору з наліпкою «Митна декларація CN22» від 07.03.2017; пакування з поліетиленовими прозорими пакетами; 27 порожніх поштових коробок; 2 підсумки; металевий предмет, схожий на оптичний приціл; рекламна листівка ТОВ «Лідерпак»; пакування синього кольору від кард-холдера оператора мобільного зв`язку «Lycamobile»; сім-картка № НОМЕР_1 ; стартовий пакет «Водафон» до № НОМЕР_2 ; лист паперу з написом « ОСОБА_6 »; стартовий пакет «МТС Україна» до № НОМЕР_3 ; аркуш паперу з рукописними записами; шматок картону з товарно-транспортною накладною № 9744; копії документів, на 5-ти арк.; картонний короб з написом «Патроны обр. 43 калибра 7,62 мм. 20 шт. в обоймах»; системний блок «Мас mini» s/n C07H70SDDJDO.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.
Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

В силу положень кримінального процесуального законодавства України на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій.

Як вбачаються з матеріалів справи, власником грошових коштів загальною сумою 11600 доларів США є ОСОБА_5 , яка не є підозрюваною за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 201 ч. 1 КК України.
Враховуючи викладене, вважаю, що на теперішній час відсутні підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту конверту з купюрами номіналом 100 доларів США, загальною сумою 11600 (одинадцять тисяч шістсот) доларів США та потреба у подовженні застосування заходу забезпечення, у вигляді арешту зазначеного майна відпала та арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року, в цій частині підлягає скасуванню.

На теперішній час підстав для скасування арешту з ноутбуку «Apple» s/n C02F311YDH2G не вбачається.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Арешт, накладений на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року, в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 201 ч. 1 КК України, в частині арешту конверту з купюрами номіналом 100 доларів США, загальною сумою 11600 (одинадцять тисяч шістсот) доларів США скасувати.

В іншій частині клопотання захисника ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

11.02.2020