Справа № 369/5544/20
Провадження №1-кс/369/1197/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
психолога ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000138 від 09.05.2020 року за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 08 травня 2020 року близько 21 години 30 хвилин (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи на неогородженій території, що розташована з тильного боку торгівельного центру «ЄвроПарк», за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 140а, знаходячись разом із малолітньою ОСОБА_10 , 2007 року народження, маючи умисел, направлений на зґвалтування, скориставшись темним часом доби та відсутністю сторонніх осіб поблизу себе, задля задоволення статевої пристрасті, силою штовхнув малолітню ОСОБА_10 в плечі, внаслідок чого остання впала на землю.
В подальшому, стримуючи руки малолітньої ОСОБА_10 та закриваючи їй рота, тим самим долаючи опір потерпілої, зірвав з неї нижню білизну та всупереч волі малолітньої ОСОБА_10 , насильно вступив з нею у статеві зносини природнім способом, тим самим зґвалтував її.
09.05.2020 вказаний факт слідчим Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

09.05.2020 о 09 год. 15 хв. ОСОБА_4 затриманий відповідно до вимог ст. 208 КПК України (час фактичного затримання о 08 год. 00 хв.).

09.05.2020 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування).

Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, освіта незакінчена середня, офіційно не працевлаштований, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом про реєстрацію в ЖЕО Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП за № 1175, 1179 від 08.05.2020, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.05.2020, протоколом огляду місця події від 09.05.2020, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами в сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного та швидкого його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

- переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні;

- перешкоджати здійсненню досудового розслідування.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, та покарання за який становить від 10 до 15 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний:

- за місцем реєстрації не проживає, не працює та не навчається, відповідно не має постійного та законного джерела для існування, а також міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на потерпілу та свідків, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, маючи реальну можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу, або використовуючи свої дружні відносини, змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. При цьому злочин, в якому він підозрюється є насильницьким, що ще раз підтверджує реальність цього ризику.

Такими своїми діями підозрюваний буде перешкоджати здійсненню досудового розслідування в розумні строки.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, який дає реальну можливість вільного пересування, може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати здійсненню досудового розслідуванню.

Враховуючи все вищезазначене, ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а саме тримання під вартою.

І лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам, в тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Тому, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, освіта незакінчена середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний, законний представник та захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили врахувати особу підозрюваного та потерпілої і обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартой.
Вислухавши пояснення та доводи підозрюваного, його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд оцінює вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
При цьому суд, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його репутацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Враховуючи що, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню, а також може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку що вказані обставини виключають об`єктивну можливості щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, або іншого більш мякого запобіжного заходу.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З вище наведених підстав, слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184,193,
194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 09.05.2020 року за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, освіта незакінчена середня, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 07 липня 2020 року (включно).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1