Номер провадження: 11-кп/813/918/19
Номер справи місцевого суду: 516/22/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12

обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_14 , на ухвалу Теплодарського міського суду Одеської області від 22.03.2019 року у кримінальному провадженні №0000579 від 17.04.2016 року-, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою суду:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рескеєць, Штефан-Водського району, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
задоволено клопотання захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та останнього на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та закрито кримінальне провадження. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 про стягнення з ОСОБА_11 матеріальних збитків, моральної шкоди, втраченого заробітку внаслідок втрати ОСОБА_15 працездатності та додаткових витрат залишено без розгляду.
Згідно з оскаржуваною ухвалою суду, 14 квітня 2016 року, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , знаходячись неподалік будинку №5 по вул. Піонерній в м. Теплодарі Одеської області, з метою затримання ОСОБА_15 до прибуття працівників поліції за вчинення грубого порушення громадського порядку та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , почали переслідувати ОСОБА_15 , який намагався покинути місце скоєння суспільно небезпечного посягання, рухаючись при цьому в напрямку будинку №7 по вул. Енергетиків в м. Теплодарі. Наздоганяючи ОСОБА_15 на території парку по вул. Генерала Плієва, 40, в м. Теплодарі, ОСОБА_11 кинув в напрямку потерпілого дерев`яний брусок, який знайшов під час його переслідування, однак промахнувся. Після чого ОСОБА_15 , побачивши, що ОСОБА_11 залишився без дерев`яного бруска, зупинився та намагався нанести ОСОБА_11 та ОСОБА_9 тілесні ушкодження ножем, розмахуючи ним перед останніми. Реалізуючи право на необхідну оборону, з метою запобігти нанесенню тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 кинув в ОСОБА_15 дерев`яний брусок, який також підібрав під час переслідування, та попав останньому в голову. Від вказаного удару ОСОБА_15 впав на землю, а ніж випав у останнього з руки. Після чого останній став підійматися та намагався знову взяти в руки ніж, однак ОСОБА_9 дерев`яним бруском, який він підібрав, відкинув ніж в сторону та разом з ОСОБА_11 почали наносити йому удари по голові та тулубу, намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_15 , заподіюючи останньому тілесні ушкодження, які явно не відповідали обстановці захисту. Після цього, залишивши ОСОБА_11 утримувати ОСОБА_15 , ОСОБА_9 пішов до місця проживання з метою викликати працівників поліції та після повернення на місце події побачив, що працівник поліції забирає з собою ОСОБА_15 14.04.2016р. ОСОБА_15 був госпіталізований до хірургічного відділення Біляївської центральної районної лікарні; знаходився на лікуванні до 06.05.2016р. Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_15 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток основи склепіння черепу (перелому потиличної кістки праворуч з переходом лінії перелому через піраміду скроневої кістки), перелому латеральної стінки лівої орбіти, перелому виличної дуги зліва, перелому передньої стінки гайморової пазухи ліворуч, субарахноїдального крововиливу, субдурального крововиливу у тім`яно-потиличну область, синців лівої половини обличчя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду потерпіла ОСОБА_14 та прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 подали апеляційні скарги, в яких:

- прокурор просить ухвалу районного суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Прокурор посилається на те, що районний суд не вправі був звільняти обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закривати провадження відносно нього, оскільки строк давності притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності закінчувався 14.04.2019 року, а районний суд постановив ухвалу про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_11 22.03.2019 року. Дане рішення районного суду свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність;

- потерпіла ОСОБА_14 просить ухвалу районного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що не згодна з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_11 , у зв`язку з чим останній не підлягав звільненню від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених районним судом.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої; представника потерпілої, який підтримав подану потерпілою апеляційну скаргу та не заперечував проти апеляційної скарги прокурора; обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та їх захисників, які заперечували проти апеляційних скарг прокурора та потерпілої; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частини 3 та 5 ст. 288 КПК України передбачають, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 , відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості та за який, серед іншого, передбачено покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

Строки давності диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо злочинів невеликої тяжкості від виду передбаченої у санкції статті покарання.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою злочину. Строки давності починають спливати з нуль годин тієї доби, яка настає після доби вчинення злочину; строк давності закінчується після того, як сплила передбачена ст. 49 кількість повних років, о 24 годині останньої доби відповідного строку.

Однак, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Апеляційним судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 , вчинене останнім 14.04.2016 року, у зв`язку з чим строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України, закінчується о 24 годині 14.04.2019 року. Ухвала, якою районний суд звільнив ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, постановлена 22.03.2019 року, тобто до закінчення строку, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Посилання суду на наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_11 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України апеляційний суд визнає безпідставним та хибним, оскільки зазначена норма закону чітко регламентує, що звільнення особи за такою підставою можливо лише у тому випадку, якщо на день постановлення судового рішення закінчився трирічний строк давності, який, в даному випадку, не настав, що свідчить про невірне застосування судом закону про кримінальну відповідальність та слушність доводів апеляційної скарги прокурор та потерпілої.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що районний суд допустив помилку у правозастосуванні положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, унаслідок чого всупереч приписам згаданої норми та п.1 ч.2 ст. 284 КПК безпідставно закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 та звільнив останнього від кримінальної відповідальності.

За таких умов оскаржувану ухвалу не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому вона є незаконною.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч.1 ст. 412, а також застосування закону про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, передбачені ч.1 ст.413 КПК України, які були допущені судом першої інстанції.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність та забезпечення права на захист.

З огляду на вимоги ст.ст. 7, 9 КПК України, з урахуванням грубого порушення кримінального процесу в частині не дослідження наявних у справі доказів, яке привело до прийняття незаконного рішення, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотними порушеннями вимог кримінального та кримінально-процесуального законів.

Встановлені апеляційним судом порушення свідчать про неналежний розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_11 , що унеможливлювало ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, та у відповідності до положень ч.1 ст.412 КПК України визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою скасування судового рішення.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені в порядку апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та потерпілої, скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_11 в суді першої інстанції.
З урахуванням підстав для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційний суд не обговорює доводи апеляційної скарги потерпілої щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого, але вони мають бути перевірені районним судом під час нового розгляду кримінального провадження в районному суді.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_14 задовольнити.

Ухвалу Теплодарського районного суду Одеської області від 22.03.2019 року у кримінальному провадженні №0000579 від 17.04.2016 року, якою ОСОБА_11 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження відносно нього закрите скасувати, та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_11 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4