ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 21-з/803/1/20 Справа № 202/66/13-к Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2012 щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції та потерпілої ОСОБА_8 залишено без задоволення, апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2015 щодо ОСОБА_4 змінено та у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України; в частині засудження ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України - скасовано та провадження закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу злочину; визначено вважати ОСОБА_4 засудженою за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 192 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього належного їй майна; в іншій частині вирок залишено без змін.
Від ОСОБА_4 надійшла заява про роз`яснення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року.
Обґрунтовуючи необхідність роз`яснення рішень ОСОБА_4 посилається на суперечливість цих судових рішень. ОСОБА_4 вказує, що вони є абсолютно протилежними, адже в одному зазначено про її непричетність до скоєння злочину, а в іншому рішенні зазначено про її причетність до скоєння злочину та засуджено за той самий злочин, за тих самих фактичних обставин, що є для неї явно незрозумілим та несправедливим.
В доповненнях до заяви, ОСОБА_4 просила роз`яснити незрозумілі для неї обставини, які зазначені в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, а саме:
- станом на який час була розрахована сума 225000 грн., яка в 873 та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян;
- чи було винесено рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на її користь;
- на чиї грошові кошти в сумі 225000 грн. вона зробила замах та відносно кого вона вчинила обман та зловживання довірою;
- чому ОСОБА_8 є потерпілою особою, якщо ОСОБА_4 зловживала довірою третьої особи ОСОБА_9 .
Разом з цим, ОСОБА_4 вказує, що ця ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області містить незрозумілий для неї висновок про визнання її винуватою за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки обвинувачення підтримував потерпілий ОСОБА_10 , та наголошує, що згідно обвинувального висновку від 03.02.2012 у кримінальній справі №6509920 за обвинуваченнюм за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_10 є свідком, та ані судом першої інстанції, ні апеляційним судом не було винесено постанову про визнання його потерпілим.
Окрім того, ОСОБА_4 зазначає, що їй не зрозуміло яким чином слід розуміти, що ОСОБА_11 не будучи потерпілою за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та провадження за ч. 3 ст. 358 КК України, в якому вона була потерпілою, було закрито ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2015, могла підтримувати обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, від якого відмовилась прокуратура, шляхом винесення постанови про зміну обвинувачення в суді 15.06.2010.
Заслухавши суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які заяву підтримали, прокурора, який заперечував проти задоволення заяви, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, ухвалою роз`яснює рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
В силу вимог цієї норми кримінального процесуального закону, роз`ясненням рішення вважається викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року, апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2012 щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції та потерпілої ОСОБА_8 залишено без задоволення, апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2015 щодо ОСОБА_4 змінено та у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В частині засудження ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України вирок скасовано та провадження закрито у зв`язку із відсутністю в її діях складу цього злочину. Визначено вважати ОСОБА_4 засудженою за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 192 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього належного їй майна. В іншій частині вирок залишено без змін.
Як видно з поданої заяви, засуджена ОСОБА_4 не вказує, які саме частини ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року та від 22 грудня 2015 року викликають у неї труднощі у розумінні її змісту, та фактично наводить доводи, які вказують на її незгоду з цими судовими рішеннями в цілому.
Аналізуючи постановлені ухвали колегія суддів вважає, що судові рішення, які просить роз`яснити засуджена, викладені доступно, логічно і послідовно, сформульовані судом висновки є чіткими і зрозумілими та не допускають подвійного тлумачення, у висновках містяться посилання на положення кримінального процесуального закону, яким керувався суд при постановлені ухвали, а їх резолютивна частина містить чіткий і зрозумілий висновок та не має положень, щодо яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння.
За вказаних обставин підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 про роз`яснення ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року та від 22 грудня 2015 року, в порядку ст. 380 КПК України, за наведеними в ній доводами відсутні.
Керуючись ст.ст. 380, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Заяву ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3