Справа № 137/513/19
Провадження №11-кп/801/296/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю:

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2019 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

уродженця с. Красносілка Літинського району Вінницької області,

не працюючого, розлученого,

на утриманні одна малолітня дитина, освіта середня,

проживаючого в АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: 1 ) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

в с т а н о в и в :

Вироком встановлено, що 23.02.2019 ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, в ході суперечки, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачуючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, доводячи свої злочинні наміри до кінця, наніс ОСОБА_10 кулаками обох рук удари в область голови, в наслідок чого останній впав на землю. У подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, почав наносити лежачому на землі ОСОБА_10 удари кулаками рук в область голови та декілька ударів в область тулуба. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (гематома, крововилив та рана на голові, перелом кісток лицевого відділу черепа, субдуральний та субарахноїдальний крововилови головного мозку (трепанація черепа 28.02.2019 видалення внутрішньо мозкових гематом), забій та набряк речовини головного мозку, які згідно висновку експерта № 61 від 26.03.2019 належать до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпека для життя в момент заподіяння.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У своїй апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2019 року відносно ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Вимоги мотивує тим, що суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та хірургічного втручання у потерпілого ОСОБА_10 кістково-пластична краніотомія у правій потиличній ділянці - важка деменція внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу. На даний час у ОСОБА_10 погіршився стан здоров`я, він фактично не орієнтується в просторі, не впізнає рідних осіб, майже не спить, потребує постійного догляду

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та просив вирок скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі; думку захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

До таких висновків апеляційний суд прийшов з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини та вірного визначення юридично-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 в частині доводів щодо призначення більш суворої міри покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи його апеляційної скарги є безпідставними, непослідовними та непереконливими, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази, юридичні факти по справі та відповідні норми закону.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, яка ніким не оскаржується.

На думку апеляційного суду покарання ОСОБА_7 призначене судом відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, врахувавши при цьому, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, на обліку у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, під час проходження служби в роті бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 зарекомендував себе позитивно. А також врахував обставину, яка обтяжує покарання, до якої відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та обставини, що пом`якшують покарання, до яких відніс щире каяття, часткове відшкодування шкоди.

Згідно досудової доповіді, наданої начальником Літинського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області обвинувачений ОСОБА_7 показав середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а тому орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( в тому числі окремих осіб).

Крім того, суд враховує і поведінку засудженого після вчинення злочину він вину визнав повністю, частково відшкодував матері потерпілого шкоду та продовжує її відшкодовувати. А також апеляційний суд враховує і думку потерпілої ОСОБА_11 , яка просила суд першої інстанції призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі. Таку позицію потерпіла виказала і в заяві, адресованій на адресу апеляційного суду, в якій зазначила, що заперечує проти апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фризе проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, у справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року (заява №10249/03), суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд вірно дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства .

Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає положенням ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суди покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає ,що юридично-правових чи процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку районного суду - не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний

у х в а л и в :

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2019 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

с у д д і :