Номер провадження: 11-сс/813/110/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 18.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0003630, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 18.12.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 22.01.2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Майорське, Захар`ївського району, Одеської області, українця, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0003630, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи. Прокурором під час розгляду клопотання доведено, що ризики, встановлені в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу, не зменшилися, а також доведена необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного до закінчення проведення процесуальних слідчих дій, зазначених в клопотанні.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить слідчого судді скасувати, як незаконну, постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22:00 до 6:00.

Обґрунтовує вимоги тим, що пред`явлена підозра є необґрунтованою. Прокурором не доведено про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, проживає в цивільному шлюбі, позитивно характеризується за місцем проживання, тому є всі підстави для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням установлено, що 05.08.2019 року о 3:45 годині, ОСОБА_10 познайомився в соціальній мережі «Інстаграм» з неповнолітньою ОСОБА_11 , з якою у подальшому почав підтримувати дружні стосунки за допомогою смс-переписки та відео спілкування в межах зазначеної соціальної мережі, яке тривало до останнього часу.

В подальшому, 17.10.2019 року, приблизно о 22:30 годині, друзі ОСОБА_10 , а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , приїхали на автомобілі марки «ВАЗ 2101», червоного кольору, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 та побачили на вул. Заводській в м. Біляївка Одеської області неповнолітніх ОСОБА_11 та її подругу ОСОБА_16 . Впізнавши ОСОБА_11 , як подругу по соц-мережі «Інстаграм» їх спільного знайомого ОСОБА_10 , вони запропонували їй та її подрузі ОСОБА_16 , поїхати з ними до міста Одеса, з метою відпочити та зустрітися із ОСОБА_10 , на що останні надали свою згоду.

Перебуваючи у приміщенні спальної кімнати, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , діючи умисно, спільно у злочинній змові з ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , з мотивів задовольнити власну статеву пристрасть природним способом, ОСОБА_12 застосував фізичне насильство, нехтуючи правом на статеву свободу, статеву недоторканість, волю, честь і свободу особи, діючи проти волі потерпілої, подолавши її опір шляхом заподіянні перед цим тілесних ушкоджень шляхом удару правої руки під ліве око потерпілої, вчинив з потерпілою ОСОБА_11 насильницький статевий акт природнім способом, а саме насильницькі дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої. Всі інші в той час вийшли із кімнати, залишив їх самих, усвідомлюючи, що ОСОБА_12 вчинює відносно неповнолітньої ОСОБА_11 зґвалтування, так як остання кричала та благала відпустити її. Після чого, ОСОБА_12 покинув кімнату та до неї по черзі почали заходити ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , які вчинили дії сексуального характеру з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_11 , пов`язані із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої, таким чином зґвалтувавши її.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2019 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.12.2019 року.

Постановою керівника Одеської місцевої прокуратури №1 від 09.12.2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 22.01.2020 року.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- заявами ОСОБА_16 та ОСОБА_11 про вчинення щодо них злочину;

- показаннями потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 , зафіксованими на технічних носіях інформації;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_17 щодо обставин транспортування потерпілих та підозрюваних після вчинення злочину.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років або, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

При цьому апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри та відсутність події та складу кримінального правопорушення з огляду на наявність заяв потерпілих про те, що вони не мають претензій до ОСОБА_8 , оскільки зі змісту долучених до матеріалів справи заяв не вбачається відсутності претензій до підозрюваного, а лише викладені обставини вступу у статевий зв`язок.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків та неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваного.
Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, не одружений, утриманців не має, не працевлаштований, не навчається, зареєстрований та проживає в Одеській області, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний не має міцних соціальних та, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, стороною обвинувачення доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, та на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України дійшов вірного висновку про необхідність не визначати при продовження строку тримання під вартою підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду Одеської області від 18.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0003630, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4