Справа № 503/343/19
Провадження № 1-кп/493/35/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження за № 0000390 від 08.12.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рудний Кустанайської області республіки Казахстан, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше судимої:

04.10.2007 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України, звільненої від відбування покарання з випробування строком на один рік. Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 02.06.2008 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано. Постановою Малиноського районного суду м. Одеси від 01.02.2010 року, на підставі ст.. 82 КК України, не відбуту частину покарання у вигляді одного року чотирьох місяців вісім днів позбавлення волі, замінено на покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік чотири місяці вісім днів. Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, на підставі ст.. 81 КК України, звільнена умовно-достроково з невідбутим покаранням строком на два місяці 17 днів;

31.08.2016 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.10.2018 року, звільнена від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим покаранням строком 10 місяців один день;

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 року біля 20:00 години, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне проникнення до володіння особи, з метою отримання притулку на ніч, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в порушення вимог ст.. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на недоторканість житла чи іншого володіння, шляхом зриву металевої скоби на вхідних дверях, незаконно проникла до гаражу домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_3 , чим порушила право останнього на недоторканість його володіння.

Крім того, ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 17.12.2018 року відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та встановлено наступні обмеження: заборонено залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20:00 години по 04:00 годину ранку наступного дня, за винятком часу знаходження на роботі; заборонено знаходитись в об`єктах громадського харчування де дозволено вживати та/або продаж алкогольних напоїв на розлив; заборонено виїзд за межі Кодимського району Одеської області без дозволу керівництва Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області; зобов`язано прибувати для реєстрації в Кодимський ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області два рази на місяць у визначений час.

ОСОБА_4 , будучи ознайомленою із вказаною ухвалою та взятою на облік Кодимським ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області з 14.01.2019 року, точного часу в ході досудового та судового слідства не встановлено, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, самовільно залишила місце свого проживання в с. Баштанків Кодимського району Одеської області та виїхала до м. Гайворон Кіровоградської області, без дозволу та повідомлення Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, чим порушила правила адміністративного нагляду, і в подальшому, в період з 14.01.2019 року до 05.02.2019 року на реєстрацію до Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області не з`являлася.

ОСОБА_4 винною себе у вчинені вказаного кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що 07.12.2018 року біля 08:30 години разом зі своїми знайомими на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прізвище яких вказати не може, перебуваючи с . Баштанків Кодимського району Одеської області, знаходячись в будинку ОСОБА_9 , пили вино та горілку до 16-ї години. Потім, вона пішли до домоволодіння ОСОБА_6 , якій проживає в АДРЕСА_3 . Під гаражем вказаного домоволодіння знайшла металевий прут, ним зірвала замок і зайшла до гаражу, де хотіла лягти поспати, оскільки в стані алкогольного сп`яніння не хотіла іти додому. Знаходячись в гаражі, розгорнула металеві деталі та лягла на землю спати. Потім, хтось з зовні підпер двері, так, що вона не змогла вийти. Згодом приїхали працівники поліції, які взяли покази, по фотографували і відпустили, після чого, вона пішла додому.

14.01.2019 року покинула місце проживання в с. Баштанків Кодимського району Одеської області, розуміючи при цьому, що порушує умови адміністративного нагляду, передбаченого ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 17.12.2018 року, відповідно до якої їй було заборонено покидати місце проживання без дозволу начальника Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, і поїхала до м. Гайворон Кіровоградської області до свого знайомого та повернулась додому тільки 05.02.2019 року.

Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має. Щодо покарання покладається на розсуд суду.

У скоєному обвинувачена розкаюється, обставини справи розуміє правильно, докази не оспорює, що відповідно до умов ч. 3 ст. 349 КПК України, дає суду право, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що обвинувачена правильно розуміє зміст обставин справи, переконавшись у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що в цьому випадку вона буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинила злочини, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до іншого приміщення (по першому епізоду), та ст. 395 КК України, тобто у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, розмір заподіяної шкоди, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В силу ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття.
В силу ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
При призначені обвинуваченій ОСОБА_4 міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого; наявність обставини, що пом`якшує покарання; особу винної, визнання вини, посередню характеристику за місцем проживання, тяжкість вчиненого і вважає, що обвинуваченій з метою її виправлення та з метою попередження вчинення нею нових злочинів слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, так як тільки такий вид кримінального покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що ОСОБА_4 повністю не відбула покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31.08.2016 року, суд вважає за необхідне приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, згідно вимог ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на майно, вилучене під час проведення досудового слідства підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 395 КК України, та призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
за ст. 395 КК України у вигляді арешту строком на п`ять місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, та з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підстав ч. 1, ч. 4 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31.08.2016 року, та остаточно, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.
Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши її під варту з зали суду, та утримувати її під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання, тобто з 23.01.2020 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 13.12.2018 року - скасувати.

Речові докази по справі, які перебувають в камері схову речових доказів Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області за квитанцією № 219 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію потерпілому.

СУДДЯ