Справа 359/3543/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2446/2020 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу представника ТОВ «Альянс Будівельників України», в особі адвоката ОСОБА_3 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України та ОСОБА_4 за ч.2 ст.364 КК України, -
в с т а н о в и в :
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та призначено останньому узгоджене покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

На даний вирок представником ТОВ «Альянс Будівельників України» в особі адвоката ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просив вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню з огляду на наступне.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року був ухвалений за правилами Розділу VI Глави 35 КПК України на підставі угоди.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Будь-яких застережень щодо можливості оскарження вироку на підставі угоди іншими особами, діючі норми КПК України не містять.
Наведене свідчить про те, що представник ТОВ «Альянс Будівельників України» в особі адвоката ОСОБА_3 не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року.
Із урахуванням наведеного, апеляційна скарга представника ТОВ «Альянс Будівельників України», в особі адвоката ОСОБА_3 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року, на підставі п.2 ч.3 ст.399 КПК України підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 393, 394, 395, 399 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Альянс Будівельників України», в особі адвоката ОСОБА_3 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2017 року яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України та ОСОБА_4 за ч.2 ст.364 КК України повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст.424 КПК України.

Суддя ОСОБА_2