Провадження по справі № 1-кп/752/1179/20
В И Р О К
Іменем України

"25" травня 2020 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:
головуючого - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке 28.06.2019р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005485 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб, раніш судимого: 21.04.2003 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч.3 ст. 185, 304 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 20.03.2004 вироком Попільнянського районного суду Житомирської обл. за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст.71, 72 КК України з частковим приєднанням невідбутого покарання за попереднім вирком, остаточно до покарання у 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 10.06.2013 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 17.04.2015р. з Білоцерківської ВК №35 умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 25 днів.
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10
перекладача - ОСОБА_11

встановив:
27.06.2019р. о 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, діючи умисно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь підготовлених засобів, а саме: ножиців «Н-88» та викрутки, відчинив вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Sony Xperia С4 Dual» вартістю 1780 грн., чим завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_12 на зазначену суму. Після чого, маючи змогу розпорядитися викраденим майном, діючи умисно з метою утримання викраденого майна та запобігання затриманню, застосував до Ебеата Кріса електрошокер, притуливши його до шиї, що призвело до впливу електричного струму, чим завдав фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
Таким чином суд визнає винуватим ОСОБА_13 у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та умисному завданні насильницьких дій, які завдали болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у тому, що він у визначені в обвинувальному акті час і місці здійснив крадіжку мобільного телефону, проникнувши до квартири, яка знаходилася у під`їзді де він перебував у знайомого. Він проходив біля дверей квартири, роздивився замок, зателефонував у дверний дзвінок та йому не відчинили. Після цього за допомогою ножиців та викрутки, які мав при собі, відімкнув замок та проник до квартири. Знаходячись у кімнаті, побачив на тумбочці телефон «Sony Xperia С4 Dual», який поклав до сумки, що мав при собі. Пробув у квартирі не більше двох хвилин, як почув сторонні голоси з боку вхідної двері та вирішив покинути квартиру. Коли він виходив з квартири, то у вхідних дверях стикнувся із чоловіком, який прямував до квартири. Цим чоловіком є потерпілий у справі. Останній був із сином та зупинив його після того, як він вийшов з квартири, та перебуваючи у загальному коридорі біля квартири, почав пред`являти вимоги показати те, що знаходиться у його рюкзаку, оскільки в руках він ніяких речей не тримав. Він намагався вмовити потерпілого його відпустити, намагаючись запевнити, що у квартиру потрапив випадково, сплутавши її з іншою, але потерпілий наполягав на своєму. Побоюючись, що буде схопленим на місці злочину, він дістав із сумки ліхтарик, на якому був електрошокер, та притуливши до шиї потерпілого, увімкнув, що призвело до впливу електричного струму на потерпілого. Після чого останній закричав, а він, скориставшись нагодою, зник з місця події. Телефон, який викрав з квартири, викинув, оскільки той був заблокований. Він був затриманий поліцією через 10 днів після проведення обшуку за місцем проживання. Просить врахувати, що не заперечував своєї вини у вчинені крадіжки з проникненням, при цьому також співпрацював із слідством. Не заперечує, що в результаті його дій міг спричинити біль потерпілому, та свої дії щодо нього пояснює тим, що не хотів бути схопленим на місці злочину та бажав втекти, тому і застосував шокер.
Потерпілий ОСОБА_14 надав суду показання про те, що у 27.06.2019р. після обіду вийшов із сином з квартири до магазину. Повернувшись, не зміг відчинити вхідні двері, як раптом вони відкрилися та з квартири вийшов незнайомий чоловік, яким виявився обвинувачений. Він на російській мові запитав його, що він робив у його квартирі, але той намагався піти. Продовжуючи вимагати показати, що той має в сумці, яка була на плечі, він також увімкнув камеру на своєму мобільному телефоні та знімав події. Під час розмови, обвинувачений дістав із сумки якусь річ та, підійшовши до нього, направив йому у шию, після чого він відчув сильний біль від електричного струму та закричав, а обвинувачений зник. Завівши сина до квартири, побіг за обвинуваченим та розповів про те, що сталося консьєржці, яка викликала поліцію. Після того як оглянув квартиру, з`ясував, що зник лише телефон «Sony Xperia С4 Dual», який він купував за 420 доларів США. Його також було оглянуто у лікарні, але тілесних ушкоджень не було встановлено. Біль від електрошокеру пройшла через дві години.
За результатами судового розгляду, під час якого було допитано обвинуваченого, потерпілого, досліджено письмові докази сторони обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного.

Обставини, за яких відбулося викрадення майна потерпілого, доводяться доказами, наданими стороною обвинувачення, та які також не заперечувалися та не спростовувалися стороною захисту під час судового розгляду.

Так під час огляду місця подій з вхідних дверей квартири потерпілого, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , був вилучений врізний замок з ознаками пошкодження та сліди папілярних узорів, а також із сходового майданчика, що розташований на поверсі біля квартири потерпілого, - мобільний телефон «Bravis» із сім-карткою «Київстар», IMEL НОМЕР_1 , які були оглянуті та визнані речовими доказами, про що складена постанова від 28.06.2019р.
Під час обшуку, який відбувся 08.07.2019р. за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_2 , клопотання на проведення якого було задоволено ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 25.07.2019р. відповідно до вимог ч.3 ст. 233 КПК України, були виявлені та вилучені: 9 мобільних телефонів, МР-3 плеєр Самсунг, фотоапарат Самсунг, РSР Соні, зв`язки ключів з брелками (20 ключів та 10 брелків), інструменти: викрутки, ножиці, відмичка, вороток, металеві стержні з гачком, робочі рукавиці, флеш-карти, предмети, схожі на набої, квитанції з ломбарду у кількості 24 од. на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , шприци, 4 кредитних договори, гарантійні талони, товарні чеки, квитанції, блокноти, портсигар із флеш-картами в середині, адаптери у кількості 7 шт., корпуси від сім-карт, шорти та футболка чоловічі тощо. Вилучені інструменти та ключі з брелками, рукавиці та одяг, були оглянуті, про що складений окремий протокол огляду предметів та вони визнані речовими доказами постановою від 09.07.2019 (1-13,т. 2).

За результатами дослідження, проведеного судовим експертом Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_16 наданий висновок №17-2/713 від 22.08.2019 про те, що циліндровий механізм наданого врізного замка, який вилучений з квартири потерпілого, має несправність, яка полягає у деформації направляючих циліндру, руйнації та деформації штифтів корпусу та пружин. Циліндровий механізм був зламаний наданими на дослідження ножицями, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 .

Вищезазначені докази суд визнає належними та допустимими доказами, які доводять, що знаряддя злочину, за допомогою якого були відкриті вхідні двері до квартири потерпілого, було вилучено за місцем проживання обвинуваченого, що суд визнає доказом того, що ОСОБА_5 вчинив проникнення до квартири потерпілого.

Окрім того, потерпілий ОСОБА_17 під час досудового розслідування з пред`явлених йому для впізнання 4 осіб чоловічої статі, упізнав ОСОБА_5 як того, який 27.06.2019р. виходив з дверей його квартири та завдав удар електрошокером, про що 08.07.2019р. складений протокол впізнання.

За результатами дослідження відеозапису подій, які зняті на камеру мобільного телефону потерпілого, справжність яких у відтвореному відеозаписі під час судового засідання підтвердив обвинувачений ОСОБА_5 , судом встановлено, що події відбувалися в під`їзді на майданчику біля квартири, під час яких ОСОБА_17 звертається до ОСОБА_5 з вимогою пояснити, що він робив в його квартирі та показати, що у нього в сумці. ОСОБА_5 відповідає, що він помилився квартирою, щось шукає в сумці, звертаючись до потерпілого з проханням відпустити його та рухається йому назустріч. Після чого камера фіксує зображення дитини та відбувається звук, характерний звуку працюючого електршокера, та відчувається крик потерпілого про допомогу, після чого запис обривається.

Данні зазначеного відеозапису є доказом, який доводить, що ОСОБА_5 перебував біля квартири потерпілого та застосував до ОСОБА_17 електрошокер, спричинивши біль потерпілому.

Ринкова вартість викраденого ОСОБА_5 мобільного телефону станом на 27.06.2019р. визначена висновками експерта №3772/19 від 12.11.2019р. в розмірі 1780грн.

Наведені докази у їх сукупності із показаннями обвинуваченого та потерпілого суд визнає такими, що беззаперечно доводять вину ОСОБА_5 у таємному заволодінні мобільним телефоном потерпілого, яке відбулося шляхом проникнення до квартири ОСОБА_18 .

Певні з доказів, які надані стороною обвинувачення, суд відкидає з наступних підстав. Так данні, що містяться у протоколі впізнання згідно якого свідок ОСОБА_19 на пред`явлених їй фотознімках впізнала ОСОБА_5 , як того, якого вона 27.06.2019р. о 16 годині бачила на сходах, виходячи з будинку АДРЕСА_5 , суд визнає недопустимим доказом, оскільки зазначений свідок не був допитаний в судовому засіданні, що порушує принцип безпосереднього сприймання показань, передбачений ч.4 ст. 95 КПК України.

Окрім того, під час досудового розслідування також не були здобуті докази того, що вилучений з місця подій мобільний телефон «Bravis» має відношення до подій злочину, в тому числі, його належності обвинуваченому або потерпілому, а сліди папілярних узорів руки, вилучені з квартири потерпілого, висновками експерта №17-1/1214 від 22.08.2019р. взагалі визнані такими, що не залишені долонними поверхнями рук ОСОБА_5 .

Окрім того, суд звертає увагу на порушення при здійснені певних слідчих дій. Так за наслідками проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 були виявлені та вилучені відповідні предмети та речі, які були зазначені у тексті протоколу обшуку (а.с. 142-146. т.1). Певні з вилучених предметів були оглянуті, про що складений відповідний протокол огляду предметів від 09.07.2019р. (а.с. 172-217, т.1) та постановами від 09.07.3019р. визнані речовими доказами (а.с. 147-161, 164-170 т.1), зокрема, і вилучені під час огляду мобільні телефони. Дослідивши данні, що зазначені у протоколі огляду місця подій, суд встановив, що мобільний телефон Nokia IMEL НОМЕР_2 не вилучався під час обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_5 , та не визнавався речовим доказом відповідно до постанови від 09.07.2019р. Між тим, такий мобільний телефон був оглянутий як той, що знаходився у сейфпакеті № НОМЕР_3 разом з іншими мобільними телефонами, вилученими під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 про що 22.08.2019р. особисто слідчим ОСОБА_20 складений протокол огляду (а.с. 221-243, т.1) та разом із іншими речами постановою від 27.08.2019р. поміщений до камери збереження речових доказів, як речовий доказ. Між тим, відповідної постанови про визнання зазначеного телефону речовим доказом, стороною обвинувачення суду не надано. Зазначене вище свідчить про те, що були порушені правила вилучення та огляду вилучених під час обшуку предметів, які регламентовані ч.3 ст. 237 КПК України, що полягало в тому, що протокол обшуку не містить даних про те, які саме предмети були вилучені та у яким чином відбувалася їх опечатування та зберігання. За текстом протоколу у відповідній графі зазначено, що усе перелічене в протоколі було вилучене.

Також суду не надані належні докази, яки б підтверджували, що номер мобільного оператору - НОМЕР_4 у відповідний період часу використовувався ОСОБА_5 .

Між тим, данні вищезазначених мобільного телефону Nokia та номеру мобільного оператору під час досудового розслідування були використані як вихідні данні при отримані тимчасового доступу до речей та документів, на що ухвалою Голосіївського районного суду від 15.10.2019р. наданий відповідний дозвіл (а.с 70-72, т.2). Під час виконання ухвали суду у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» були отримані відомості щодо вхідних та вихідних дзвінків зазначеного телефонного номеру, починаючи з 24.06.2019р., з посиланнями на ретранслятори та прив`язками до базових станцій, визначеннями ідентифікаторів за IMEL тощо. Зазначені відомості містяться на СД-дисках в електронному вигляді, які були долучені до матеріалів кримінального провадження, але в судовому засіданні вони не досліджувалася, оскільки на цьому не наполягала сторона обвинувачення.

Зазначені докази суд відкидає та зазначає, що окрім того, що вони не мають доказувального значення за відсутності даних про те, яким саме телефонним номером користувався ОСОБА_5 , вони також є недопустимими по принципу плодів отруєного дерева, зокрема у зв`язку з тим, що мобільний телефон Nokia IMEL НОМЕР_2 не був вилученим під час огляду місця подій, як про це зазначалося вище, що є підставою для визнання протоколу огляду від 22.08.2019р. недопустимим доказом.

Вирішуючи питання про зміст і спрямованості умислу ОСОБА_5 , та кваліфікацію його дій, суд, виходячи із сукупності всіх встановлених обставин злочину, зокрема, місця у якому ОСОБА_5 застосував до потерпілого електрошокер, причини таких його дій тощо, дійшов до наступного висновку.

Так дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненнями у житло.

Між тим, суд не погоджується з даною кваліфікацією, виходячи з наступного. Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном.

Враховуючи, що ОСОБА_5 покинув квартиру після таємного викрадення телефону, який поклав до сумки, а потерпілий ОСОБА_17 не бачив, як такі дії вчинялися, як і не бачив будь-яких речей в руках ОСОБА_5 (окрім сумки), є наявним закінчений злочин, оскільки ОСОБА_5 мав реальну можливість розпорядитися викраденим мобільним телефоном . Такі дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, тобто за ч.3 ст. 185 КК України.

Окрім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном, застосував насильство лише з метою уникнення затримання, тому його дії не можуть визнаватися нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, про що також зазначено у абз.4 ч.4 Постанови Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009р. Застосування насильства в такому випадку утворює окремий склад злочину і потребує окремої кваліфікації залежно від тяжкості наслідків та заподіяної потерпілому фізичної шкоди.

Так, суд вважає, що факт застосування насильства до потерпілого знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, оскільки сам обвинувачений під час допиту в суді не заперечував, що застосував елекрошокер, який спрацював при контакті із шиєю потерпілого. При цьому суд також враховує, що при складанні заяви про вчинений злочин, потерпілий ОСОБА_17 також зазначав, що йому невідомою особою завданий удар електрошокером. Окрім того, обставини застосування обвинуваченим електрошокеру були відтворені потерпілим під час проведення слідчого експерименту під час досудового розслідування, який суд визнає належним та допустимих доказом, який підтверджує застосування до потерпілого насильницький дій.

Факт того, що дія електроструму призвела до фізичного болю, обвинуваченим під час судового розгляду не заперечувався, крім того це також підтверджується даними відеозапису подій, які доводять, що дії обвинуваченого призвели до того, що потерпілий закричав. Враховуючи встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_5 вищезазначених насильницьких дій, суд приходить до висновку, що окрім єдиного корисливого умислу на заволодіння чужим майном, вони також були охоплені умислом на вчинення насильницьких дій з метою запобігання затриманню, враховуючи наявну у ОСОБА_5 можливість залишити приміщення шляхом втечі, оскільки він насильно потерпілим не утримувався, та вчинення таких дій у активній формі.

Умисні дії обвинуваченого з завдання удару електрошокером у шию потерпілого призвели до болю та не спричинили тілесних ушкоджень потерпілому, про що зазначено у висновку експерта № 042-1532-2019, проведеного згідно даних судово-медичного обстеження ОСОБА_17 , суд вважає такими, що охоплюються об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України.

Враховуючи, що діючий КК України не містить у собі норми, яка би визначала як одиничний складний злочин дій з таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, та поєднаного з умисним завданням насильницьких дій, які би завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Тому вищезазначені дії обвинуваченого слід кваліфікувати відповідно до ст. 33 КК України за сукупність злочинів.

З урахуванням наведеного, дії ОСОБА_5 , які полягали в умисному завданні насильницьких дій ОСОБА_17 , що завдали болю і не спричинили тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за ч.1 ст.126 КК України.

При обранні покарання ОСОБА_5 за доведеним у суді обвинуваченням, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, інший тяжкими; данні про його особу, згідно яких обвинувачений має не зняту і не погашену судимість за умисний корисливий злочин проти власності, на момент затримання не працював, не одружений, має ряд хронічних захворювань, з приводу яких перебуває на обліку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено. Часткове визнання вини ОСОБА_5 за обставин того, що його було затримано після певного часу та за наслідками вчинений розшукових дій, не може вважатися обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, яка також зазначена в обвинувальному акті, суд визнає за епізодом вчиненого ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, - рецидив злочинів.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих і наявність обтяжуючої обставин, невідшкодовану потерпілому суму матеріальних збитків, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину проти власності, а за злочин проти здоров`я потерпілого виправні роботи. Остаточне призначення покарання у дійсному кримінальному провадженні повинно відбуватися за правилами, передбаченими ч.1-2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш м`якого покарання більш суворим, що буде відповідати меті покарання в частині виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати на проведення експертиз: №17-2/713 від 22.08.2019р. в розмірі 3768, 24грн., № 17-1/1241 від 22.08.2019 в розмірі 1413,09грн., №042-1532-2019 від 15.08.2019р. в розмірі 378грн., №3772/19 від 12.11.2019р. в розмірі 300грн., всього на суму 5859,33 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Окрім того, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 370, 371, ч. 2 ст. 373, ст.374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КК України та ч.3 ст. 185 КК і призначити йому покарання:

за.1 ст. 126 КК України у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік.

за ч.3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 25 травня 2020р.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення у період з 08.07.2019 по 24.05.2020р. (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити без змін обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після набрання вироком законної сили долю речових доказів вирішити наступним чином: оптичні диски CD-R з інформаціями ПрАТ «Київстар» та відеозаписом подій - залишити в матеріалах справи; 24 квитанції, 4 кредитних договори, коричневий блокнот, квитанції, гарантійні талони, інструкції, товарні чеки, пластикову картку, листок призначень препаратів, фіскальні чеки, які знаходяться в бумажному пакеті, та зберігаються в камері збереження речових доказів за квитанцією ФП-011826 від 18.10.2019р., 2 демонтованих патрони, що зберігаються в камері збереження речових доказів за квитанцією ФП-011775 від 22.08.2019р., мобільні телефони у кількості 8 шт., МР-3 плеєр, портсигар з флеш-картами, адаптери, флеш-карти, корпуси від сім-карт, фотоапарат, PSP, що знаходяться в камері збереження речових доказів за квитанцією ФП011844 від 29.10.2019р.; інструменти, ключі та брелки, 2 пари рукавичок, чоловічі шорти та футболка, мобільний телефон Бравис, що знаходяться в камері збереження речових доказів за квитанцією ФП011799 від 27.08.2019р. - знищити.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 5859,33 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення, обвинуваченим - з дня отримання його копії.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також отримання копії вироку, із її врученням обвинуваченому негайно після оголошення.

Судді:

_________________ _______________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3