УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 січня 2020 року

м. Київ
справа № 712/8159/17
провадження № 51-6502ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув спільну касаційну скаргу ОСОБА_4 , щодо якого вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру та його законного представника ОСОБА_5 , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Під час судового розгляду клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , Соснівський районний суд м. Черкаси ухвалою від 29 серпня 2019 року задовольнив клопотання прокурора про проведення ОСОБА_4 повторної комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи.
Не погоджуючись з указаним рішенням місцевого суду ОСОБА_4 оскаржив його до апеляційного суду.
Суддя Черкаського апеляційного суду ухвалою від 24 вересня 2019 року, виходячи з приписів ст. 392 та керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 вказаної норми КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Як видно з долученої до касаційної скарги копії судового рішення, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду, постановлену під час судового провадження, якою задоволено клопотання прокурора про проведення йому повторної комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи, тобто на судове рішення місцевого суду, яке відповідно до вимог ст. 392 КПК України окремому оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
З огляду на викладене Верховний Суд відзначає, що відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення судді, оскарження якого не передбачене процесуальним законом, не є обмеженням доступу до правосуддя.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданого до неї судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , щодо якого вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру та його законного представника ОСОБА_5 , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3