ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001078 від 14.03.2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 липня 2020 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, на утриманні маючого двох малолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.28, ч.2 ст. 263 КК України - задоволено.

ЄУНСС №725/3648/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/354/20
Категорія ст. 183 КПК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 продовжено на строк до двох місяців, а саме до 28 серпня 2020 року з утриманням в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Цією ж ухвалою продовжено запобіжні заходи іншим обвинуваченим в цьому кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, постановлену без належного дослідження обставин справи та доказів, без жодного обґрунтування мотивів сторони захисту, яка підлягає скасуванню.

Зазначає, що прокурор в своїх клопотаннях не доводив наявність ризиків, а ними лише висловлював припущення про їх наявність, але жодних доказів про їх існування суду не було надано.

Посилається на рішення в справі «Манчіні проти Італії», де ЄСПЛ висловив свою позицію і вказав, що цілодобовий арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Також апелянт вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений і має двоє малолітніх дітей.

З урахуванням позиції Європейського суду, вважає, що недоцільно ОСОБА_6 утримувати під вартою, а цілодобовий домашній арешт може повністю запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Позиції сторін.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 , підтримали свої апеляційні вимоги та просили скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор просив апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а ухвалу суду від 01 липня 2020 року без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , думку прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Так, згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 331 КПК України, передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На думку колегії суддів, дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані повністю.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається із наданих матеріалів, в провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001078 від 14.03.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 263 КК України, а також й щодо інших обвинувачених.

Крім того, згідно наявних матеріалів ОСОБА_6 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зокрема востаннє 01 липня 2020 року ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 28 серпня 2020 року.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 , зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, районний суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, вірно врахував, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою і базується на наданих прокурором доказах. Ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є доведеними та не зменшилися.

При цьому питання достатності доказів для визнання винуватості та питання оцінки фактичних обставин вчиненого ним, на даний час є предметом розгляду районного суду.

Зокрема, районним судом обґрунтовано було взято до уваги те, що ОСОБА_6 не зареєстрований та не проживає на території Чернівецької області, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у різних регіонах України, а тому може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює можливість реального засудження його на тривалий термін ув`язнення.

При цьому, було враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого і те, що ОСОБА_6 є раніше судимим, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання від 8-ми до 15-ти років позбавлення волі, вчиненого у складі організованої злочинної групи із застосуванням насильства.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 та інші члени організованої групи активно вживали заходів з конспірації з метою уникнення викриття органом досудового розслідування, а тому існує ризик того, що обвинувачений може вчиняти дії спрямовані на знищення доказів у кримінальному провадженні, впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених.

Також районним судом враховано й те, що ОСОБА_6 не працевлаштований та немає офіційного джерела доходу, що свідчить про ризик вчинення ним інших корисливих кримінальних правопорушень в разі перебування його на волі при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, стороною обвинувачення в суді першої інстанції доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За практикою ЕСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року п.32, Series A, N 182). Крім того, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви» №34578/97, п.93, ECHR 2000-Х1). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчинені затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою.

На думку колегії суддів, з огляду на вищевикладене, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали районного суду, як про те апелює захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176-178, 183, 199, 331, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 28 серпня 2020 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3