Провадження № 1-кп/537/52/2020
Справа № 537/4113/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

представника

потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0001551 від 27.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.05.2001 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 141 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 46-1 КК відстрочити виконання вироку на один рік. штраф 700 грн.;

- 09.12.2010 року вироком Ленінського районного суду м. Севастополя за ч. 1 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуванням покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 15.07.2013 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуванням покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 16.12.2014 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 ч.1 КК України приєднано покарання в вигляді 1 місяця позбавлення волі по вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2013 року і остаточно вважати засудженим до 1 року 1 місяця позбавлення волі, строк рахувати з 23.01.2014року. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуванням покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 06.06.2017 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуванням покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 10.10.2018 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ст. ст. 190 ч.1, 185 ч.2 КК України вид покарання обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

- 21.08.2019 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 10 місяців. На підставі ст. ст.70, 71 КК України остаточно засуджений до обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць;

- 25.09.2019 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 190, ч.2 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 21.08.2019 року визначити остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.02.2020 року вирок від 25.09.2019 року залишено без змін,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за таких обставин:

24.08.2019 року близько 16 год. 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту біля залізничного вокзалу ст. Кременчук, за адресою: м Кременчук, вул. Леонова, 1, відповідно в цей час у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, з корисливих мотивів та мети, діючи повторно, перебуваючи поблизу потерпілої ОСОБА_7 , вважаючи свої дії не помітними для потерпілої та сторонніх осіб, вчинив крадіжку з зовнішньої кишені рюкзака останньої мобільний телефон «Нuawei» Y 625, чорного кольору, імей НОМЕР_1 в шкіряному чохлі, ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №318/Кр від 23.04.2019 становить 1228,50 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 та поклав зазначене майно до кишені. В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 1228, 50 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.08.2019 близько 16 год. 25 хвилин, ОСОБА_6 , виявив у шкіряному чохлі викраденого мобільного телефону «Нuawei» Y 625, чорного кольору, імей НОМЕР_1 , банківську картку № НОМЕР_2 , після чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій умисел ОСОБА_6 , 24.08.2019 року близько 16 години 40 хвилин, перебуваючи за адресою : м. Кременчук, вул. Першотравнева, 38А, умисно, повторно, шляхом зняття коштів з картки потерпілої через банкомат, заволодів грошовими коштами в сумі 4600 грн. В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 4600 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненим повторно, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор та представник потерпілої не заперечували проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно скоїв злочини при обставинах, які правильно вказано в обвинувальному акті. Викрадений мобільний телефон продав в ломбард за 800 грн., гроші за телефон та з банківської картки, з якої зняв через 20 хвилин в той же день сумі 4600 грн. витратив на власні потреби. Щиро розкаюється в скоєному і прохає його суворо не карати. Він не знав і не розумів, що потерпіла є особою з інвалідністю, про це він дізнався від слідчого, він думав, що вона випивша, так як була з виду неадекватна, а саме були проблеми з координацією. Умислу на крадіжку банківської картки не мав, побачив картку в чохлі мобільного телефону. Має намір відшкодувати потерпілій завдану шкоду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, але надала суду заяви, згідно якої прохає розглядати справу без її участі, цивільний позов підтримує в повному обсязі, стосовно призначення покарання покладається на розсуд суду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України правильна, так як він вчинив крадіжку чужого майна, вчиненого повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 , згідно вимоги МВС України раніше судимий; на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері та Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, вину визнав повністю, щиро кається в скоєному, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлені. Суд не може визнати обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину відносно особи з інвалідністю, так як дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. Стороною обвинувачення не доведено суду належними і допустимими доказами, що ОСОБА_6 достеменно знав, що потерпіла є особою з інвалідністю. Сам ОСОБА_6 показав, що про дану обставину дізнався від слідчого, при вчиненні злочину вважав, що потерпіла перебуває в стані сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При цьому, суд бере до уваги, що 25.09.2019 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області обвинувачений засуджений за ч.2 ст. 190, ч.2 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 21.08.2019 року визначено остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, вчинені ним злочини та відношення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання, яке пов`язане з обмеженням волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної (немайнової) шкоди, а саме стягнути з ОСОБА_6 на її користь завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 5 828,50 грн. та завдану моральну шкоду, яка полягає в заподіянні їй психологічних (моральних) страждань, яку вона оцінює у 3000 грн.

В ст.129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судовим розглядом встановлено, що майнова шкода від злочину складає 5 828,50 грн., яка доведена висновком експерта про ринкову вартість мобільного телефону в сумі 1228,50 грн. та квитанціями про зняття коштів, яка не заперечувалась обвинувачени .

Згідно ст.1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та право вимоги до винної особи .
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Судом встановлено, що вчиненим злочином потерпілій завдано моральну шкоду, яка виразилась у перенесеними останньою емоційних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого та перенесеного нервового потрясіння, внаслідок крадіжки мобільного телефону та грошових коштів у потерпілої порушився нормальний ритм життя, вона була змушена приділяти додаткові зусилля для організації свого життя, тощо.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов в частині відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди визнав повністю.

Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода може полягати, зокрема : у приниженні честі , гідності, порушенні стосунків з оточуючими людьми, моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини, а саме: тривалість моральних страждань потерпілої, їх характер, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що завдало потерпілій моральних страждань, суд приходить до висновку, що вимога потерпілої щодо стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 3000 грн. належним чином обґрунтована, а тому слід стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Долю речових доказів визначити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.09.2019 року, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 1 місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрати особисте зобов`язання прибувати за першою вимогою до суду та органів Національної поліції.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної ( немайнової ) шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завдану майнову шкоду в сумі 5 828,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Речові докази: договір про надання фінансового кредиту № П 6 від 24.08.2019 року, який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 18.09.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги

Суддя: ОСОБА_1