Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/147/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 вересня 2019 року.

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ісковці, Лохвицького району Полтавської області, раніше неодноразово судимого:
21.12.2001 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ст. 229-2, ст. 75 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки;
10.02.2003 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці;
18.04.2008 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 місяців 9 днів;
10.09.2010 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 2 роки;
28.02.2014 Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік;
02.10.2015 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
27.01.2016 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 2 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяця, без конфіскації особистого майна,
відмовлено у задоволенні заяви про застосування умовно - дострокового звільнення.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою місцевого суду відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно - дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 2015 року, за вчинення тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості. З довідки медичної частини №6 Філії "ЦОЗ ДКВС України" в Кіровоградській області від 03.08.2019, ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи та є обмежено працездатним, на виробництві в установі не працевлаштований, за весь час відбування покарання має лише два заохочення. Крім того, у 2015-2016 роках перебував на обліку у нарколога, отримував замінну терапію - метадон 40 мг.
ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, під час іспитового строку знову вчиняв кримінальні правопорушення, що додатково підтверджує, що засуджений для себе належних висновків не робить, а відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі не досягало своєї мети.
Незважаючи на те, що засуджений відбув більше ніж 1/2 строку призначеного покарання, проте не довів, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить задовольнити його заяву про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він під час відбування покарання порушень вимог встановленого порядку не допускав, був працевлаштований в господарській частині установи та на виробництві. Проявляв добросовісне ставлення до праці, за що був два рази заохочений. Також вказує, що є інвалідом третьої групи та обмежено працездатним. Своїм сумлінним ставленням до праці намагався довести своє виправлення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Вимогами ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктами 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 27.01.2016 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, без конфіскації особистого майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць, без конфіскації майна.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано до призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 28.10.2015 по 27.01.2016.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок районного суду від 27.01.2016 набрав законної сили 29.02.2016.
Початок строку відбуття покарання 28.10.2015, кінець строку 27.07.2021.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 19.10.2016 ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 28.01.2016 по 29.02.2016, а саме 1 місяць 1 день.
ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 02.11.2015, за час перебування в Полтавській УВП №23, порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень на мав.
З 18.04.2016 засуджений відбував покарання у Кременчуцькій ВК (№69) Полтавської області. За час відбування покарання в установі порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав. Був працевлаштований в господарській частині установи, проявляв добросовісне ставлення до праці, мав зразкову поведінку, за що двічі заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
З 13.05.2019 відбуває покарання у ДУ «Кропивницька ВК (№6)», де за час відбування покарання порушення встановленого режиму відбування покарання не допускав, заохочень не мав.
Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України ОСОБА_6 відпрацював 12 год. Бере участь у виховних заходах та в реалізації програми диференційованого виховного впливу Професія.
За змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 2015 року, за вчинення тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості. Відповідно до довідки медичної частини №6 Філії "ЦОЗ ДКВС України" в Кіровоградській області від 03.08.2019, ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи та є обмежено працездатним. На виробництві в установі не працевлаштований, за весь час відбування покарання має лише два заохочення.
У 2015-2016 роках перебував на обліку у нарколога, отримував замінну терапію - мета дон 40 мг.
Окрім того, ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, під час іспитового строку знову вчинив кримінальні правопорушення, що підтверджує, що засуджений для себе належних висновків не зробив, а відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі не досягало своєї мети.
Враховуючи викладене, сам по собі факт, що засуджений відбув більше ніж 1/2 строку призначеного покарання,призначеного судом, не є достатньою підставою для застосування до нього ст. 81 КК України.

Твердження ОСОБА_6 відносно того що він під час відбування покарання порушень вимог встановленого порядку не допускав, був працевлаштований в господарській частині установи та на виробництві, колегія суддів вважає такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, засуджений ОСОБА_6 під час всього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Поведінка засудженого, ще не засвідчує повного його виправлення та перевиховання, й протягом усього періоду відбування покарання як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою, що вказує на те, що ОСОБА_6 на даний час ще не довів свого виправлення.

За таких обставин, враховуючи поведінку ОСОБА_6 протягом всього строку відбування покарання, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується і колегія суддів.

Будь яких інших переконливих даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді у суді апеляційної інстанції.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки доводи ОСОБА_6 не знайшли підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4