Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/120/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 , представника ПрАТ «СК «Універсальна» ОСОБА_10 вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2019 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Ухвалено цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 суму франшизи в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень) 00 копійок. В решті позовних вимог відмовити.

Ухвалено цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. В решті позовних вимог відмовити.

Ухвалено цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_9 суму витрат на лікування потерпілого в розмірі 10995 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 10 копійок. В решті позовних вимог відмовити.

Ухвалено цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. В решті позовних вимог відмовити.

Ухвалено цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 суму франшизи в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень) 00 копійок та 2200 (дві тисячі двісті) гривень в рахунок відшкодування витрат на залучення експерта.

Ухвалено цивільний позов ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_11 суму матеріальної шкоди в розмірі 16066 (шістнадцять тисяч шістдесят шість) тисяч 86 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 20 липня 2018 року приблизно о 07 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 217130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кіровоградське шосе в м. Олександрії в напрямку від селища Нова Прага в бік проспекту Соборний, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений», проявив особисту неуважність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки руху, чим позбавив себе можливості оцінювати вірно дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), (д), 16.11 ПДР: п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, виїжджаючи на нерегульоване перехрестя з вулицею Героїв Сталінграду, не надав перевагу в русі мотоциклу LONCIN LX200-10, без номерного знаку під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, визначеній дорожнім знаком 2.3 «Головна дорога» по вул. Героїв Сталінграду в напрямку від проспекту Будівельників в бік вулиці Франка, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім. В результаті зіткнення транспортних засобів пасажир мотоцикла LONCIN LX200-10, без номерного знаку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №165 від 25.09.2018 року отримав тілесні ушкодження в вигляді: саден кінцівок, тулубу, голови; розриву лобкового сполучення, переломів 5-ї плюснової кістки лівої стопи, які в комплексі відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

В апеляційних скаргах:
потерпілий просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову, стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_9 суму витрат на лікування потерпілого в розмірі 12995грн.10 копійок та моральну шкоду в сумі 10 000 гривень , стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 2000 гривень франшизи та моральну шкоду в сумі 110 000 гривень.
Свої вимоги мотивує наступними доводами: в результаті кримінального правопорушення з вини ОСОБА_8 йому спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості та завдано матеріальної та моральної шкоди.
В той же час, суд задовольнив позовні вимоги в цій частині лише частково, стягнувши з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь потерпілого 10 995 гривень10 копійок витрат на лікування та з ОСОБА_8 2 000 гривень франшизи.
Підстави такого зменшення відшкодування судом не зрозумілі.
Визначаючи розмір моральної шкоди,що підлягає стягненню на його користь, - по 5 000 гривень з ОСОБА_8 та з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», суд оцінив його моральні страждання лише в 10 000 гривень.
Вважає,що суд не надав належної оцінки тривалості та глибині фізичних і душевних страждань, тяжкості змін у життєвих відносинах.
У зв`язку з травмами, отриманими в результаті ДТП, потерпілий 6 місяців перебував на лікарняному, з них 3 місяці був прикутим до ліжка, при цьому, у вирішенні побутових проблем та питань гігієни був повністю залежний від допомоги інших осіб. Такий стан супроводжувався глибокими фізичними та душевними стражданнями.
В результаті ДТП отримав політравми, струс головного мозку, забій сечового міхура, перелом лівої ступні, розходження лонного зчленування таза; травми супроводжувалися фізичним болем як в сам момент ДТП, так і тривалий період після цього. Потерпілий постійно приймав знеболювальні препарати, проведено операцію та протягом 3-х місяців він змушений перебувати в спеціальному апараті, який складався з набору металоконструкцій для метало остеосинтезу кісток тазу; процедури супроводжувалися больовими відчуттями та душевними стражданнями, навіть з урахуванням застосування знеболювальних препаратів.
З часу ДТП отримані травми нагадують про себе больовими відчуттями, фізична рухливість обмежена, фізичні навантаження протипоказанні;

представник ПрАТ СК «Універсальна» просить змінити вирок в частині, що стосується вирішення цивільних позовів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «Універсальна» в повному обсязі.
Свої вимоги мотивує наступними доводами.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3441179 від 01.06.2018 р.
Станом на сьогоднішній день позивач ОСОБА_11 не звертався до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, передбаченому ст. 35 Закону.
Задовольнивши цивільний позов ОСОБА_11 , суд першої інстанції порушив ст.ст. 35, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до висновку експерта № 100.2018 від 26.11.2018 р., розмір матеріальних збитків, завданих пошкодженням мотоцикла, складає 18 066,86 грн.. проведення відновлювального ремонту є недоцільним.
Таким чином, мотоцикл вважається фізично знищеним, а розмір відшкодування визначається на підставі п. 30.2 ст. 30 Закону, як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Матеріали справи не містять доказів вартості мотоцикла після ДТП (залишкової вартості ТЗ). Отже судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Суд мав вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, що не зроблено.
Отже суд першої інстанції не врахував положення Закону про порядок визначення розміру страхового відшкодування при фізичному знищенні ТЗ як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, з вирахуванням франшизи.
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 фактично відшкодував цивільному позивачу ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 6 500 грн., яку також слід відняти від стягуваної зі страхової компанії суми.
Суд першої інстанції також безпідставно стягнув з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь потерпілого ОСОБА_9 витрати на лікування в розмірі 10 995,10 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до досліджених та документально підтверджених витрат на придбання медичних препаратів, позовні вимоги потерпілого про стягнення з ПрАТ «СК «Універсальна» витрат на лікування в сумі 10 995,10 грн., за вирахуванням франшизи, підлягають задоволенню.
Отже суд встановив, що документально підтвердженими та обґрунтованими витратами на лікування ОСОБА_9 є сума 12 995,10 грн. (з урахуванням франшизи).
Проте суд не взяв до уваги, що майнова шкода в розмірі 16 000 грн. вже відшкодована потерпілому обвинуваченим ОСОБА_8 , що не заперечується ОСОБА_9 .
Судом також неправомірно стягнуто з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі, за доводів наведених у скарзі, заперечив задоволення апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «Універсальна», думку обвинуваченого, його адвоката, думку прокурора, які заперечили задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Учасниками судового провадження не оскаржено фактичних обставин справи, доведеності винуватості ОСОБА_8 , кваліфікації його дій, правильності та обґрунтованості призначення судом покарання, його міри, виду та розміру.
Відтак, колегія суддів не надає оцінки означеним обставинам, вважаючи винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за яке його засуджено, доведеною, а кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 286 КК України як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження правильною.
Покарання, визначене судом першої інстанції ОСОБА_8 , вважається достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, визначеним відповідно до основних принципів призначення покарання.
У межах даного кримінального провадження вирок суду першої інстанції оскаржений представником ПрАТ «СК «Універсальна» та потерпілим в частині вирішення цивільних позовів.
Колегія суддів вважає, що вимоги осіб, які подали апеляційні скарги, задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч. 5, ч. 7 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства; особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні потерпілими (особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди) є ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , якими пред`явлено цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_8 та до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, до ПрАТ «СК «Універсальна».
Потерпілий вважає, що судом неправильно обраховано розмір відшкодування витрат на лікування, що підлягали стягненню з ПрАТ «СК «Універсальна», не надано належної оцінки його моральним стражданням (тривалості та глибині його фізичних та душевних страждань, тяжкості змін у життєвих відносинах), а тому неправильно обраховано розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягала стягненню з обвинуваченого та ПрАТ «СК «Універсальна».
Представник ПрАТ СК «Універсальна» вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «Універсальна» в повному обсязі.
Разом із тим, як убачається з вироку суду першої інстанції, судом належно мотивовано прийняте рішення в частині вирішення цивільних позовів.
Як встановлено у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 , на законних підставах, керував транспортним засобом ВАЗ 217130, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Означений транспортний засіб забезпечений обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/3441179 від 01.06.2018 року).
Пунктом 4 полісу встановлено страхову суму відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в 200 000 гривень, п. 6 визначено розмір франшизи в розмірі 2 000 гривень.

Страховиком є ПрАТ «СК «Універсальна».
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Тож, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, і потерпілий, хоч не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором, оскільки на його як третьої особи користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Як встановлено, має місце ДТП за участі забезпеченого страховим полісом транспортного засобу ВАЗ 217130, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок якого завдано майнової, життю та здоров`ю шкоди третім особам, якими є потерпілі, тобто, наявне настання страхового випадку.
Судом першої інстанції, як те убачається з оскаржуваного вироку, правильно враховано означені положення закону та надано їм правильної оцінки.
Також, суд, відповідно до досліджених та документально підтверджених витрат на придбання медичних препаратів під час лікування, задовольнив позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з ПрАТ «СК «Універсальна» витрати на лікування в сумі 10 995 гривень 10 копійок, за вирахуванням франшизи.

Надано судом першої інстанції й оцінки щодо позовних вимог ОСОБА_9 про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. (аркуш справи 17, том 2 вирок), а також і щодо позовних вимог про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди (аркуш справи 17 зворот , том 2 вирок).

Зазначено, що пунктом 5 полісу обов`язкового страхування № АМ/3441179 від 01.06.2018 року, виданого ПрАТ «СК «Універсальна»,встановлено страхову суму відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в 100 000 гривень.

Пославшись на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в тому числі й на приписи ст.26-1 даного Закону, якими визначено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, також на ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд визначив, що справедливим відшкодуванням моральних страждань, яких зазнав потерпілий, є відшкодування у розмірі 5 000 гривень.

Розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 визначено судом із урахуванням положень п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зокрема, судом першої інстанції враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_9 завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, що потягло негативні зміни у житті потерпілого, а саме: неможливість працювати тривалий час, виконувати елементарні побутові речі тощо.

Своє рішення в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_9 моральної шкоди судом належним чином і повно мотивоване (аркуш провадження 17 зворот, том 2, вирок).

Судом апеляційної інстанції також приймаються до уваги як слушні зауваження обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу таких обставин як його майновий стан (обвинувачений є пенсіонером), факт виплати потерпілому допомоги з фонду соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення і завдання істотних негативних наслідків здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 (сприяння обвинуваченим усуненню таких наслідків посильними та можливими способами, надання майнової допомоги у лікуванні і часткове відшкодування спричиненої шкоди, про що свідчать відповідні розписки потерпілого).

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 франшизи, - судом вирішене дане питання, на користь потерпілого стягнуто суму франшизи у розмірі 2 000 гривень.

При цьому суд зазначив у вироку, що оскільки п. 6 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3441179 від 01.06.2018 року, виданого ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», визначено розмір франшизи в розмірі 2000 гривень, з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» стягнута сума матеріальної шкоди без урахуванням безумовної франшизи. Відповідно, обвинувачений при укладенні договору страхування (полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) погодився на його істотні умови, взявши на себе відповідальність за ризики, які можуть настати, зокрема, встановлений розмір франшизи, а тому суд стягнув з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого суму франшизи у розмірі 2000 грн.

Аналогічно суд належно мотивував своє рішення про вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 як до обвинуваченого, так і до ПрАТ «СК «Універсальна», висновки суду безпосередньо із посиланням на відповідні норми закону, зазначені в оскаржуваному вироку суду (аркуш провадження 18 том 2, вирок), та, оскільки колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині, судом апеляційної інстанції ці висновки не відтворюються у тексті ухвали аналогічно тому, як вони зазначені у вироку суду першої інстанції.
Тим самим не підтверджуються доводи апеляційних скарг щодо неправильного вирішення судом першої інстанції цивільних позовів.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Універсальна» на те, що позивач ОСОБА_11 не звертався до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, передбаченому ст. 35 Закону, суд першої інстанції не врахував положення Закону про порядок визначення розміру страхового відшкодування при фізичному знищенні ТЗ як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, з вирахуванням франшизи, не вирішив належно долю знищеного транспортного засобу, є необґрунтовані.
Як встановлено під час апеляційного провадження, 12 вересня 2018 року потерпілий ОСОБА_11 звернувся до ПрАТ СК «Універсальна» з заявою про страхове відшкодування.
За заявою ОСОБА_11 було відкрито страхову справу № 42513 та надано йому іменний бланк страховика для викладення письмових пояснень потерпілого. На даному бланку ОСОБА_11 було викладено свої письмові пояснення щодо обставин ДТП та подано страховику. На прохання страховика за наданою страховиком адресою електронної пошти фахівця Центру врегулювання збитків ПрАТ «СК «Універсальна» ОСОБА_12 було додатково направлено зазначене пояснення, копію паспорта, ідентифікаційного коду, посвідчення водія ОСОБА_11 та правовстановлюючі документи на належний ОСОБА_11 мотоцикл, якому було спричинено шкоди в результаті ДТП.
Слід також зауважити, що звернення потерпілого із цивільним позовом до страховика з метою відшкодування завданої внаслідок ДТП за участі забезпеченого автомобіля шкоди є виключно правом потерпілого, його вибором на реалізацію його процесуальних прав.
Крім того, вільне право вибору вимоги потерпілого щодо відшкодування шкоди (як шляхом звернення до особи, яка безпосередньо завдала шкоди, так і до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала цивільну відповідальність, або ж до страховика, так і до винної особи), вільного обрання способу здійснення свого права, передбачає цивільне законодавство.
В спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. /Постанова ВС від 20.01.2016 року; 6-2808цс15; Постанова ВС від 14.02.2018 року; 754/1114/15-ц/
Крім того, як стверджує ПрАТ «СК «Універсальна», судом безпідставно стягнено зі страховика майнові витрати на користь потерпілого ОСОБА_9 витрати на лікування, адже майнова шкода потерпілому вже відшкодована обвинуваченим ОСОБА_8 . Також, обвинуваченим ОСОБА_8 відшкодовано потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 6 500 гривень, що має відніматись від стягуваної суми зі страховика.
Відносно вказаного судом апеляційної інстанції зазначається про наступне.
Учасники судового провадження у даній справі мають різні за характером зобов`язання, як деліктні, так договірні.
Кримінальне судочинство не встановлює заборони розглядати цивільний позов у кримінальному провадженні за умови пред`явлення його до фізичної та до юридичної особи, та за умови існування у учасників провадження різних за характером зобов`язань.
Проте, кримінальним процесуальним законом не заборонено, при вирішенні цивільного позову, керуватися нормами цивільного законодавства.
Слід зауважити, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Зазначенні зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.
Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання.
/Постанова ВС від 20.01.2016 року; 6-2808цс15/
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
/Постанова ВС від 04.07.2018 року; 14-176 цс 18/
Як встановлено, у даній справі наявний страховий випадок.
Юридична особа ПрАТ «СК «Універсальна», уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.
Тобто, дана юридична особа, в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого. Дані зобов`язання є договірними, і є різними за своєю природою ніж ті, що виникли внаслідок вчинення кримінального правопорушення між обвинуваченим та потерпілими (деліктні). Зазначені різні за правовою природою зобов`язання не взаємовиключні.
Тому, відшкодування особисто обвинуваченим витрат на лікування потерпілому, часткового відшкодування майнової шкоди, - не виключає обов`язку страховика виконати договірні зобов`язання у разі настання страхового випадку.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що суд неправильно визначив розмір шкоди, що підлягає стягненню при фізичному знищенні транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу .

Згідно із ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

/Постанова ВС від 30.01.2019 року; 753/21303/16-ц/
Як слідує з матеріалів справи, відповідно до висновку експерта №100.2018 від 26.11.2018 року розмір матеріальних збитків, завданих пошкодженням належного цивільному позивачу мотоцикла складає 18 066 гривень 86 копійок, проведення відновлювального ремонту є недоцільним.

У конкретному випадку транспортний засіб (мотоцикл) визнаний фізично знищеним.
Разом із тим, ліміт відповідальності страховика - ПрАТ «СК «Універсальна», визначений умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладений з власником (володільцем) транспортного засобу ВАЗ 217130, днз НОМЕР_1 , - ОСОБА_8 , - не перевищений.

Враховуючи вказане, суд прийшов до правильного висновку, що в цій частині позов потерпілого підлягає задоволенню та з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_11 підлягають стягненню, за вирахуванням франшизи, майнові збитки в розмірі 16 066 гривень 86 копійок.

Зважаючи на зазначене вище, колегія суддів вважає, що розглянувши цивільні позови у кримінальному провадженні, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 5 ст. 128, ст. 129 КПК України, при цьому застосувавши при вирішенні цивільних позовів відповідні норми цивільного законодавства; а також і діяв відповідно до ст. 2 КПК України, якими визначено завдання кримінального провадження, зокрема, як охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та забезпечення щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відтак, зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли.
З огляду на наведене, колегія суддів залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 , представника ПрАТ «СК «Універсальна» ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4