Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

30 січня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, про заміну покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року відносно нього скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про заміну покарання більш м`яким, а саме - у виді виправних робіт.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року, у виді позбавлення волі - невідбутої частини строком 1 рік 10 місяців 12 днів більш м`яким у виді виправних робіт відмовлено.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги усі належні й переконливі дані, наявні у матеріалах судового провадження, які, на його думку, могли бути підставою для застосування до нього заміни покарання більш м`яким, а саме - у виді виправних робіт, в порядку ст.82 КК України. Додає, що за час відбування покарання він характеризується позитивно, має 4 заохочення, працевлаштований на виробництві установи та до поставлени задач ставиться відповідально. Вказує, що за час відбування покарання він переосмислив вчинений ним злочин та зробив для себе відповідні висновки. Додає, що суд першої інстанції, належним чином не мотивував постановлене рішення в ході відмови у задоволенні клопотання засудженого та безпідставно зазначив в оскаржуваній ухвалі про те, що він не став на шлях виправлення

Відмовляючи у задоволенні клоптання, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що наявність у засудженого ОСОБА_4 заохочень від 10.10.2018 року, 10.01.2019 року та 10.04.2019 року свідчать не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. До часу застосування стосовно засудженого заохочення вперше пройшло майже 10 місяців від початку відбування покарання, що в свою чергу також унеможливлює об`єктивно та в повній мірі визначити успішність процесу виправлення за вказаний період.

Засуджений ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак у судове засідання він не з`явився. Клопотань про особисту участь у апеляційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин його неприбуття до суду від нього не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, із таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Положеннями ст.82 КК України, передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також необережний тяжкий злочин.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_4 був засуджений вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Частинами 1, 3 ст.6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених та виконання встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації є обов`язками засудженого, згідно ч.1 ст.9 КВК України.

Крім того, пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно - трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

У місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі, як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 знаходиться з 05 грудня 2017 року.

На момент звернення ОСОБА_4 до суду із клопотанням про заміну покарання на більш м`яке, засуджений відбув 1/3 призначеного строку покарання, що також підтверджується матеріалами судового провадження.

Під час утримання в ДУ «Вінницькій УВП (№1)», як слідує із характеристики, ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності не притягувався та заходи заохочення (за час перебування у цій установі виконання покарань) до нього не застосовувались. Засуджений, за час перебування в ДУ «Городоцький виправний центр (№131)», за сумлінну поведінку та ставлення до праці, був тричі заохочений начальником установи.

Разом з тим, матеріалами судового провадження встановлено, що 07 лютого 2018 року у засудженого ОСОБА_4 було виялено та вилучено заборонені для використання засудженим предмети: мобільний телефон із зарядним пристроєм та сім-картою.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, відповідають фактичним обставинам судового провадження.

Що стосується покликань суду щодо відмови у задоволенні подання адміністрації ДУ «Городоцький ВЦ (№131)» та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації Рівненської області про заміну покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_4 , а саме те, що наявність у засудженого заохочень від 10.10.2018 року, 10.01.2019 року та 10.04.2019 року свідчать не про доведення засудженим свого виправлення, то, на думку колегії суддів, вони є обгрунтованими, оскільки наявність у засудженого факту грубого порушення режиму відбування покарання свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення.

Крім того, судом першої інстанції в ухвалі вірно зазначено, що висновок стосовно виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Із урахуванням зазначеного, а також особи засудженого ОСОБА_4 , колегія суддів дійшла висновку, що, на час звернення з клопотанням засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, а тому доводи його апеляційної скарги про необхідність заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають до задоволення.

За таких обставин, висновки суду, викладені в ухвалі місцевого суду щодо відмови в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_4 , на переконання суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.376, 404, 405, 407, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню до суду касаційної інстанції не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3