Справа № 135/64/20
Провадження №11-сс/801/260/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора в режимі відеоконференції: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000017 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.03.2020, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, задоволено клопотання слідчого про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.04.2020.

встановив:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя визнав, що зібрано достатньо доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також існують ризики, що дають достатні підстави до продовження дії найсуворішого запобіжного заходу.

Підозрюваний в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, та неврахування його особи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах захисника та ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для продовження запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків, які не зникли з часу постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинуваченого та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного.

Визнані судом ризики продовжують існувати.

Виходячи із цих положень суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід.

Посилання підозрюваного на наявність у нього цивільної дружини, не впливає на прийняте судове рішення, оскільки це не підтверджено ніякими доказами та не втримало ОСОБА_7 від вчинення злочину проти статевої недоторканості особи, в якому він обґрунтовано підозрюється, а отже не є стримуючим соціальним фактором в даному випадку.

Також, слідчий суддя вірно зазначив в ухвалі, що підозрюваний ніде офіційно не працює, неодноразово засуджувався, в тому числі і аналогічного злочину невдовзі після відбуття покарання знову вчиняв інші злочини, за вчинення даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_7 усвідомлюючи засудження до такого покарання в разі доведеності вини може переховуватися від органів досудового слідства та суду та вчиняти інші правопорушення.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд враховує співвідношення доцільності подальшого застосування тримання під вартою з особливістю проведення тих процесуальних дій, які необхідні для завершення досудового слідства.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Слідчий суддя в своєму рішенні обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для зменшення ризиків, зазначених у клопотанні.

На час розгляду апеляційної скарги ні обставини, за яких оголошені підозри, ні кваліфікація скоєного органами досудового слідства не скасовані і не змінені.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги підозрюваного без задоволення.

Посилання ОСОБА_7 на наявність у нього постійного місця проживання не може бути єдиною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Тому тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом.

Ніяких доказів щодо зменшення ризиків, зазначених в ухвалі слідчого судді, підозрюваний не навів ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду.

Крім того, ОСОБА_7 , після закінчення строку дії оскаржуваної ухвали, було продовжено запобіжний захід до 17.05.2020, а також обвинувальний акт вже направлено до суду.

Ухвала слідчого судді щодо перебування ОСОБА_7 під вартою відповідає вимогам ст.177, 178, 183 КПК України.

Тому, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.03.2020 про продовження строку тримання під вартою до 17.04.2020 підозрюваному ОСОБА_7 без визначення застави залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4