Дата документу 30.04.2020 Справа № 336/1795/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/530/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/1795/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дніпровка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що слідчим суддею не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, та зроблені неправильні висновки про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу. Підозрюваний та його захисник заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні передбаченого ч.1 ст.289 КК злочину.

В клопотанні зазначено, що 05 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.1 ст.289 КК злочину.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 2, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, зазначив про відсутність доведених слідчим тих ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з положеннями ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК, правильно прийшов до висновку, про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді справи в суді першої інстанції прокурором не наведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Так, судова колегія вважає, що слідчий та прокурор не довели обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків передбачених п.п.1, 2, 3 та 5 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на свободі продовжуватиме свою злочинну діяльність, переховуватиметься від органів досудового розслідування і суду, може знищити автомобіль, на який посягав, незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_7 має постійне місце проживання у м.Запоріжжя, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштований в АТ «Мотор Січ», раніше не судимий, а тому колегія суддів вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування і суду є мінімальним.

Крім того, голослівними є ствердження слідчого і про те, що ОСОБА_7 буде незаконними засобами впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні. Зокрема, ні в засіданні суду першої інстанції, ні при апеляційному розгляді даних матеріалів прокурор не зміг назвати конкретних фактів, які б підтверджували таку поведінку підозрюваного.

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

З урахуванням зазначених обставин суд обґрунтовано відмовив у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Правильність такого висновку у колегії суддів сумнівів не викликає.

В апеляційну інстанцію прокурором також не представлено переконливих доказів про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту. Крім того, на теперішній час досудове розслідування закінчено і справу скеровано до суду, де під час підготовчого засідання буде вирішено питання про доцільність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Законних підстав для скасування ухвали слідчого судді, постановлення нової ухвали і застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4