Справа №487/7790/19
Провадження №1-кс/487/96/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 слідчий суддя Заводський районний суд м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні від 26.09.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні від 26.09.2019. Зобов`язати слідчого допитати його у якості потерпілого за адресою реєстрації місця проживання.
Свої вимоги мотивував тим, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000056 за ч.1 ст. 366 КК України. 19.09.2019 ним було надіслано слідчому ОСОБА_4 клопотання про залучення і допит в якості потерпілого. 26.09.2019 слідчим Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні. Вважає, що згадана постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки при винесенні постанови слідчим не було його допитано в будь-якому процесуальному статусі, та не витребувані з Кіровського районного суду м.Кіровограда необхідні документи, для підтвердження завдання шкоди працівниками колишнього лінійного відділу міліції на станції Олександрія.
В судове засідання скаржник не з`явився, просив розглянути скаргу у його відсутності.

Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні скарги просить відмовити.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів скарги, в провадженні ТУ ДБР у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, а саме за фактом можливого вчинення службовими особами колишнього лінійного відділу міліції на станції Олександрія службового підроблення тобто складання завідомо неправдивих офіційних документів.
19.09.2019 ОСОБА_3 направив клопотання до ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, про його допит в якості потерпілого в межах Кіровоградської області.
26.09.2019 слідчий Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні№0000056. В обґрунтування постанови слідчий зазначив, що обставини описані в заяві ОСОБА_3 від 19.04.2019, а також зібрані та досліджені на даний час докази у кримінальному провадженні не дають підстав вважати, що ОСОБА_3 дійсно було завдано шкоди протиправними діями службових осіб колишнього лінійного відділу міліції на станції Олександрія.
Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 26.09.2019 є обґрунтованою та вмотивованою. Доводів на спростування мотивів прийнятого рішення скаржником не надано.
Згідно диспозиції ст. 366 КК України об`єктом протиправних дій, передбачених вказаної нормою є складання, видача завідомо неправдивих офіційних документів, інше підроблення офіційних документів, кваліфікуючою ознакою службового підроблення є тяжкі наслідки.
Так, потерпілим визнається та особа, якій безпосередньо заподіюється шкода злочинними діями іншої особи, і саме наявність безпосередності цього причинного зв`язку має значення при вирішенні питання щодо надання особі статусу потерпілого у конкретному кримінальному провадженні.
Одне лише звернення з заявою про вчинення вказаного кримінального правопорушення не є безумовною підставою для визнання особи потерпілою та відповідно наділення процесуальними правами потерпілого у кримінальному провадженні.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 376 КПК України -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні від 26.09.2019 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1