УХВАЛА
10 березня 2020 року

м. Київ
справа № 347/2454/17

провадження № 51-1211ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року,
встановив:
За вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 213 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн.
Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 13 листопада 2019 року вирок щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
Не погоджуючись із постановленими щодо ОСОБА_4 судовими рішеннями, захисник ОСОБА_5 , поза межами строку на касаційне оскарження подав касаційну скаргу, до якої долучив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року.
Поважність пропуску строку на касаційне оскарження захисник обґрунтував тим, що засуджений отримав копії вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду 29 листопада 2019 року, а 02 грудня 2019 року передав ОСОБА_5 для оскарження. А тому, на думку захисника, строк на касаційне оскарження для нього повинен обчислюватися з дня отримання ним копій судових рішень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була проголошена 13 листопада 2019 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для захисника ОСОБА_5 було 14 лютого 2020 року.
Однак захисник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, лише 02 березня 2020 року (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені захисником у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Верховний Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Разом з тим, Верховний Суд звертає увагу захисника, що правило щодо початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження, за винятком засудженого, який перебуває під вартою. Тому доводи ОСОБА_5 стосовно того, що строк на касаційне оскарження для нього повинен обчислюватися з дня отримання ним копій судових рішень, є безпідставними.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Зважаючи на викладене, оскільки інших доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження захисник не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_5 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2019 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року.

Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3