Справа № 161/3873/19
Провадження № 1-кп/161/312/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002373 від 03 липня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радомишль Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні перебуває малолітня дитина донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 10 липня 2018 року о 08 год. 44 хв., діючи з прямим умислом, групою осіб, із особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи у громадському місці, на прибудинковій території багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи висловлене потерпілим на їх адресу запитання, як малозначний та надуманий привід для конфлікту, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, грубо порушуючи громадський порядок, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження іншої особи, усвідомлюючи, що їхні дії відбуваються у присутності інших громадян, виявляючи особливу зухвалість, умисно після нанесення особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження потерпілому ОСОБА_7 чисельних ударів в область голови та тулуба, наніс потерпілому ОСОБА_7 , який на той час лежав на землі, три удари ногою в ділянку тулуба. Вподальшому, продовжуючи свої хуліганські дії, перебуваючи у вищевказаному громадському місці, наніс потерпілому ОСОБА_7 , один удар кулаком правої руки та один удар лівої руки в ділянку голови.
Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_3 , вчинених групою осіб, із особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_7 заподіяно, згідно висновку судово-медичного експерта № 523 від 13 серпня 2018 року тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні обох ліктьових суглобів; саден, підшкірних крововиливів скроневих ділянок, потиличної ділянки, чола, лівої щоки, грудної клітки по задній поверхні з обох боків, шиї праворуч, поперекової ділянки; забою лівої нирки з гематурією (наявність крові в сечі), з яких за ступенем тяжкості забій лівої нирки з гематурією відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, решта ушкоджень, як кожне окремо та і в своїй сукупності за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, він же, 16 грудня 2018 року, близько 22 год. 30 хв., знаходячись навпроти будинку № 5, який знаходиться по пр. Волі в м. Луцьку, умисно, не покорившись законній вимозі слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 щодо отримання ним повістки про виклик до органу досудового розслідування, а саме, до слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 на 10 год. 18 грудня 2018 року для здійснення процесуальних, слідчих дій у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0002373 від 03 липня 2018 року, здійснив погрозу насильством відносно слідчого, який був при виконанні своїх службових обов`язків. При цьому, вказані ним словесні погрози, про заподіяння умисного насильства, потерпілий ОСОБА_8 сприйняв реально, як такі, що загрожують його життю та здоров`ю, і можуть бути реалізовані.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразилися в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб та кваліфікує їх, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Також, своїми умисними діями, які виразились в погрозі насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 345 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України визнав частково та за епізодом хуліганських дій показав, що того дня, до нього зателефонував ОСОБА_9 та попросив підвезти його до товариша. Приїхавши на місце, вони вийшли з авто і чекали біля будинку. До них під`їхав атомобіль, з якого почав говорити потерпілий і запитувати чому вони там знаходяться та звинувачути їх, що у будинку покрали велосипеди, а вони підозріло виглядають. Він та його знайомий, сказали ОСОБА_7 , щоб той їхав геть, на що той відповів, що зараз їх вижене з двору. Після чого, здав заднім ходом, вийшов з авто та тримав в руках металевий предмет. ОСОБА_9 злякався за своє життя, підійшов до потерпілого та почав забирати лом, вони почали шарпатись, тому він вирішив забрати з рук ОСОБА_7 металевий предмет. Однак, внаслідок того, що потерпілий його не віддавав, "копнув" останнього два рази і забрав лом. Після чого, ОСОБА_7 підійшов знову до них і почав далі провокувати їх на конфлікт. Пізніше вийшли з будинку люди і на нього почала кричати якась жінка. Підійшов до неї, почав пояснювати ситуацію, а в цей час, потерпілий взяв його за плече. Внаслідок того, що він злякався, тому знову вдарив потерпілого. Пізніше приїхали працівники поліції і вони віддали їм металевий предмет. При цьому зазначив, що умислу наносити тілесні ушкодження він не мав, а лише боявся за своє життя.
Крім того, за епізодом погрози насильством щодо працівника правоохоронного органу показав, що того дня, в неділю, близько 23 год., він працював на таксі і перебував у своєму авто біля "ЦУМу" в м. Луцьку. Несподівано для нього, незнайомий чоловік у чорному одязі сів до нього в авто і почав запитувати чи не хоче той з`явитись у поліцію. Він відразу не впізнав чоловіка та запитав, хто він такий, на що потерпілий представився та повідомив з якою причиною він його викликає у поліцію. Після чого, ОСОБА_8 почав виписувати йому повістку про виклик, а він почав просити останнього, щоб той писав всі свої папери на вулиці, однак потерпілий на це не реагував. Внаслідок чого, він вийшов з авто, відкрив двері, де знаходився потерпілий та виштовхав його з авто і дійсно кілька разів нецензурно обізвав. Вказав, що так зреагував на дану подію, адже не впізнав відразу слідчого та не зрозумів чому він о 23 год. сів до нього у авто, без його дозволу. Просив суворо не карати.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України, його винність у їх вчиненні повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.
І. За епізодом хуліганських дій, вчинених відносно потерпілого ОСОБА_7 , підтверджується наступними доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що того дня, близько 08 год. 30 хв., вийшов із під`їзду і біля клумби побачив двох невідомих чоловіків. Пішов до свого авто і його зупинила сусідка ОСОБА_10 та запитала, чи він не знає даних чоловіків і почала розповідати, що в їхньому будинку було здійснено ряд крадіжок. Після чого, він сів до себе у авто і вже хотів їхати, але вирішив зупинитись і запитати в чоловіків, чого вони біля будинку. Відкривши вікно почав запитувати, на що чоловіки в грубій формі, нецензурними словами йому відповіли. Внаслідок чого, він припаркував авто, взяв гайковий ключ та вийшов до хлопців. Не встигши нічого сказати, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, як йому надалі стало відомо ОСОБА_9 підбіг до нього, почав виривати інструмент з рук, почав бити та ображати нецензурною лексикою, а пізніше повалив його на землю, а ОСОБА_3 підійшов і почав його бити ногами. Пізніше позбігались сусіди та перехожі. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_11 показав, що того дня вранці його дружина ОСОБА_10 повела дитину на заняття в маленьку школу, але через декілька хвилин повернулась та повідомила, що в дворі їх будинку стоять двоє підозрілих чоловіків. У зв`язку з тим, що в їх будинку сталась крадіжка велосипеда, вона попросила його подивитись за хлопцями через вікно і пішла на вулицю. Виглянувши через вікно, побачив, що їх сусід ОСОБА_7 їде в машині і щось говорить до хлопців, а вони в свою чергу до нього в грубій, нецензурній формі відповідають і вимагають, щоб потерпілий до них вийшов. Після чого, ОСОБА_7 взяв гайковий ключ і вийшов, а один із хлопців підбіг до потерпілого і вдарив його, внаслідок чого, останній впав, а його дружина, як вийшла на вулицю, почала кричати. Він вибіг теж, вони намагались заспокоїти хлопців, але чоловіки почали ображати людей нецензурною лайкою та погрожувати. Пізніше приїхали працівники поліції.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що влітку 2018 року вранці вийшла на вилицю та побачила двох невідомих чловіків. Відразу звернула на них увагу, тому що напередодні в їх будинку було здійснено ряд викрадень майна, а чоловіки виглядали підозріло та були одягнені не "по погоді". Вона підійшла до ОСОБА_7 , який також вийшов у двір і запитала чи той не знає невідомих чоловіків, на що той повідомив, що не знайомий з ними. Після чого, вона вирішила повернутись до свого чоловіка ОСОБА_11 і сказати, щоб останній за ними подивися через вікно. Вийшовши на вулицю, побачила, що невідомі чоловіки повалили на землю потерпілого та замахуються якимось предметом йому в голову, тому вона злякалась та почала кричати. Обвинувачений та ще один чоловік постійно шарпали ОСОБА_7 . Після чого, збіглись сусіди та перехожі, у дворі було шумкно. Забрала потерпілого та поїхала з ним до лікарні, а також викликала працівників поліції.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_9 суду показав, що в той день, він разом із обвинуваченим на вул. Сухомлинського у м. Луцьку біля будинку чекали свого товариша. До них під`їхала машина і з неї почав говорити до них потерпілий та звинувачувати їх, що вони крадуть велосипеди, на що вони йому відповіли, щоб той їхав. Після чого, ОСОБА_7 зупинився, вийшов з авто, взяв в руку лома і почав лякати їх. Внаслідок того, що він злякався таких дій потерпілого, зловив потерпілого за руку, після чого, вдарив його, бо той виривався. Бачив, що ОСОБА_3 вирвав лом з рук потерпілого, а чи наносив тілесні ушкодження не знає.
Вказані показання потерпілого та свідків, тай самого обвинуваченого повністю узгоджуються між собою та підтверджуються протоколом огляду місця події з доданим оптичним носієм від 12 липня 2018 року, якими зафіксовано як в приміщенні службового кабінету Луцького ВП ГУНП у Волинській області потерпілий ОСОБА_7 на комп`ютері зайшов на сайт, де збережені відеофрагменти із камер, що розташовані на будинку за адресою: АДРЕСА_3 , з якого вподальшому завантажені відеоматеріали подій, що мали місце 10 липня 2018 року та скопійовано на диск.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 липня 2018 року, яким зафіксовано, як свідок ОСОБА_10 впізнала особу під № 6, як особу, яка знаходилась біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 та била ОСОБА_12 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 липня 2018 року, яким зафіксовано, як свідок ОСОБА_13 впізнав також особу під № 6, як особу, яка знаходилась в дворі будинку за адресою: АДРЕСА_3 та наносила тілесні ушкодження ОСОБА_14 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 липня 2018 року, яким зафіксовано, як потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу під № 6, як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження.
Протоколом огляду речових доказів від 13 липня 2018 року, яким зафіксовано огляд слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 речових доказів, а саме, фрагментів відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані на будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на яких зафіксовані події, які відбулись 10 липня 2018 року.
Висновком судово-медичного експерта № 523 від 13 серпня 2018 року, згідно якого, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні обох ліктьових суглобів; саден, підшкірних крововиливів скроневих ділянок, потиличної ділянки, чола, лівої щоки, грудної клітки по задній поверхні з обох боків, шиї праворуч, поперекової ділянки; забою лівої нирки з гематурією (наявність крові в сечі). Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів. Вищевказані ушкодження не мали ознак небезпеки для життя, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, у тому числі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 лютого 2019 року, в ході якого зафіксовано, як потерпілий ОСОБА_7 продемонстрував, в тому числі, як ОСОБА_3 наніс йому удар ногою в область тулуба, коли той перебував на землі лежачи та удари в область голови.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2019 року, в ході якого зафіксовано, як свідок ОСОБА_10 продемонструвала, в тому числі, як ОСОБА_3 наносив удари потерпілому ОСОБА_7 .

ІІ. За епізодом факту погрози насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, підтверджується наступними доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що будучи на чергуванні, 10 липня 2018 року від потерпілого ОСОБА_7 відібрав заяву по вчинене кримінальне правопорушення відносно останнього. Після чого, громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_9 ним допитано з приводу вищевказаної події в якості свідків. Пізніше, коли вже було підготовлено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України ним надано доручення на з`ясування місцезнаходження ОСОБА_3 16 грудня 2018 року, він знову перебував на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи разом із ОСОБА_15 та під час здійснення одного із службових виїздів, він випадково побачив автомобіль, який належить ОСОБА_3 . Внаслідок чого, ним прийнято рішення підійти до авто та вручити повістку про виклик ОСОБА_3 в поліцію. Підійшовши до вказаного авто разом із оперуповноваженим ОСОБА_15 , при цьому, будучи у форменому одязі, відкрив двері, побачив обвинуваченого та ще одного чоловіка, представився та повідомив, що йому потрібно з`явитись до Луцького ВП ГУНП у Волинській області. ОСОБА_3 запропонував йому присісти до нього в авто та поговорити. Перебуваючи у транспортному засобі, почав писати обвинуваченому повістку про виклик, а ОСОБА_3 побачивши такі дії, в грубій, нецензурній формі почав звертатись до нього та знімати на телефон. Внаслідок чого, він також дістав свій телефон і почав фільмувати дану дію, після чого обвинувачений вийшов з авто та виштовхнув його з транспортного засобу і почав погрожувати за допомогою нецензурної лексики фізичною розправою та його колезі. Зауважив, що він є службовою особою та виконує свої обов`язки, однак ОСОБА_3 на зауваження не реагував. З врахування того, що він сприйняв реально такі погрози, він прийняв рішення викликати інших працівників поліції. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_15 , старший оперуповноважений Луцького ВП ГУНП у Волинській області, показав, що того дня, перебував у складі слідчо-оперативної групи разом із слідчим ОСОБА_8 . В ході здійснення одного із виїздів, слідчий побачив авто, яке належало особі, відносно якої він розслідував кримінальне провадження. Під`їхавши до вказаного авто, вони вийшли та підійшли до транспортного засобу. Слідчий ОСОБА_8 відкрив передні пасажирські двері, представився та почав розмовляти із чоловіком, після чого ОСОБА_3 запропонував сісти до нього у авто. Потерпілий почав говорити обвинуваченому, щоб той прийшов до Луцького ВП ГУНП у Волинській області, а потім двері авто закрились. Через декілька хвилин, ОСОБА_3 вийшов, обійшов автомобіль та почав виштовхувати потерпілого із салону, при цьому, в нецензурній формі погрожувати фізичною розправою. Вів себе агресивно, на зауваження не реагував.
Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, протоколом огляду місця події від 17 грудня 2018 року, яким зафіксовано загальний вигляд слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , який перебуває у форменному одязі працівника Національної поліції.
Протоколом огляду від 18 грудня 2018 року з доданим диском, який вподальшому досліджено у судовому засіданні, яким зафіксовано, як слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 в приміщенні службового кабінету № 417 Луцького ВП ГУНП у Волинській області провів огляд мобільного телефону марки "iPhone 8 Plus", який в ході ОМП від 17 грудня 2018 року вилучено у потерпілого ОСОБА_8 .
В судовому засіданні перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що умислу наносити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 у нього не було та висловлювання реальної погрози життю чи здоров`ю слідчому потерпілому також не було, суд не враховує, оскільки, відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство", дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Враховуючи вищенаведене, оскільки суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю прямого умислу дій, однак не насенення тілесних ушкоджень. Крім того, обов`язковою ознакою хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства, тобто очевидна, демонстративна зневага винного до встановлених у суспільстві правил поведінки. Неповага має бути явною, а тому відсутність умислу в обвинуваченого на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, в даному випадку, немає значення.
Також, відповідно до абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", для кваліфікації дії винної особи достатньо встановити лише факт погрози працівнику правоохоронного органу або його близьким родичам у зв`язку з використанням цим працівником службових обов`язків. Погроза може виявлятися у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів), а також жестах або діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням вбивства, застосування до нього насильства чи знищенням його майна. Наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погроз не є обов`язковою. Під погрозою насильством слід розуміти погрозу заподіяння потерпілому побоїв чи тілесних ушкоджень.
Беручи до уваги те, що потерпілий ОСОБА_8 висловлювання обвинуваченого сприйняв реально, про що зазначив у своїх показах в судовому засіданні, крім того, суд немає підстав ставити під сумнів правдивість показів потерпілого у даному кримінальному провадженні, а тому доводи обвинуваченого в цій частині є безпідставними.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.
Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує відомості про те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, інформацію про стан його здоров`я, зокрема те, що він у 2003 році консультувався амбулаторно у ВОПЛ № 1 м. Луцька з діагнозом: "Змішаний тривожно-депресивний розлад", наявність на утриманні малолітньої дитини, а також думки потерпілих, які у вирішенні питання призначення покарання покладались на розсуд суду та відсутність претензій майнового чи морального характеру до нього.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкцій частин статей, за якими він засуджується, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає йому остаточне покарання, у виді позбавлення волі, при цьому, на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши обвинуваченому однорічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 1 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: два оптичні диски марки "Verbatim", аркуш паперу формату "А4" із записом рукописним текстом "Повістка про виклик ОСОБА_17 " залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки "iPhone 8 Plus" чорного кольору імеі: НОМЕР_1 та сім-карту мобільного оператора "ВФ України" залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1