ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/800/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/88/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

Потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 24 березня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 грудня 2019 року про визнання невинуватим ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України, яким

ОСОБА_7 , уродженця с. Буданів Теребовлянського району Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого постійним кочегаром Теребовлянської спеціалізованої школи-ліцею, раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000093 від 24 березня 2018 року, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Зокрема, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 23 березня 2018 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи на території господарства ОСОБА_11 , 1930 року народження, яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна належного ОСОБА_9 , 1968 року народження, жителя АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна належного ОСОБА_9 , ОСОБА_7 23 березня 2018 року перебуваючи за адресою : АДРЕСА_2 діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливі цілі з метою особистого збагачення, відчинив незачинені на замок двері гаражного приміщення, викрав із гаражного приміщення, який розміщений на території господарства, болгарку марки «Інтерскол» потужністю 2300 Вт., бензопилу синього кольору марки «Байкал Power trim 2», електрозварювальний апарат інвентарного типу марки «Дніпро М ММА 250 D», чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3815 грн. 34 коп.

Викравши вказані речі, а саме : болгарку марки «Інтерскол» потужністю 2300 Вт., бензопилу синього кольору марки «Байкал Power trim 2», електрозварювальний апарат інвентарного типу марки «Дніпро М ММА 250 D», ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину, в подальшому викраденими електроінструментами розпорядився на свій розсуд.

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходив з того, що стороною обвинувачення у судовому засіданні не представлено жодного належного і допустимого письмового доказу винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 вважає вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 грудня 2019 року незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що висновки суду про те, що перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у господарстві ОСОБА_11 та у приміщенні гаражу, звідки він скоїв крадіжку, не містить ознак незаконності не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, оскільки дозволу останньому на перебування у вказаному домогосподарстві та приміщенні ніхто не надавав.

Звертає увагу на те, що загальна вартість викраденого ОСОБА_7 майна, що належить ОСОБА_9 , значно перевищує розмір витрат на заміну редуктора, який обвинуваченому був проданий потерпілим і несправністю якого обвинувачений пояснив свої дії щодо заволодіння майном потерпілого.

Вважає безпідставними висновки суду стосовно визнання недопустимими таких доказів, як:

протокол огляду місця події від 23 березня 2018 року проведений у період з 22 год. 30 хв. до 00 год. 40 хв., складений т.в.о. слідчого СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 (а.с.120-123);

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення складений 24 березня 2018 року о14 год. 20 хв. т.в.о. слідчим СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 про крадіжку електро інструмента громадянина ОСОБА_9 , який заявив, що у нього близько 10 год 00 хв. з підсобного приміщення гаражу невстановлена особа в березні 2018 року викрала електро інструмент (а.с. 118-119);

протокол огляду місця події від 24 березня 2018 року проведений у період з 14 год. 20 хв. до 15 год. 00 хв., складений слідчим СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_13 (а.с.124-129)

висновок судової товарознавчої експертизи № 6-262/18 від 13.04.2018 року (а.с.131-137)

висновок судової товарознавчої експертизи № 6-260/18 від 13.04.2018 року (а.с.140-147)

висновок судової товарознавчої експертизи № 6-261/18 від 12.04.2018 року(а.с.150-156)

постанову про доручення до кримінального провадження № 0000093 речового доказу від 19 квітня 2018 року, винесену слідчим СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_14 (а.с.157).

Свої доводи мотивує тим, що всі вищенаведені процесуальні документи були складені у повній відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства, але через їх неналежну оцінку судом зроблено помилковий висновок про недопустимість їх як доказів.

Просить частково провести судове слідство і дослідити письмові докази кримінального провадження №0000093 від 24.03.2018 року згідно переліку, що додається.

Зважаючи на вищезазначене просить вирок Теребовлянського районного суду тернопільської області від 24.12.2019 року скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Згідно ст.76 КК України покласти на нього обов`язок періодично з`являтись для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_8 просить вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 грудня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Стверджує, що стороною обвинувачення не наведено достатньо доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вказує, що в даному кримінальному провадженні, прокурор не заявляв в суді першої інстанції клопотання про дослідження вказаних ним доказів у апеляційній скарзі, незважаючи на те, що вони були відомі від початку досудового розслідування.

Свої доводи мотивує тим, що протокол заяви про вчинене кримінальне правопорушення працівниками поліції внесено в ЄРДР 24 березня 2018 року в 13 год. 43 хв 02 сек., протокол огляду місця події проведено працівниками поліції до внесення заяви в ЄРДР, а саме 23 березня 2018 року в період з 22 год 30 хв до 00 год 40 хв, а тому встановлені внаслідок огляду місця події докази, відповідно до ст.86 КПК України, є недопустимими й такими, що не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання, вид та розмір якого наведено ним в апеляційній скарзі; обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили щодо поданої апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без змін; потерпілого ОСОБА_9 , яки при вирішенні апеляційної скарги прокурора покладається на думку суду; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу та у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як встановлено перевіркою матеріалів провадження, вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.

Згідно ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Як слідує із змісту вироку, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що стороною обвинувачення у судовому засіданні не представлено жодного належного і допустимого письмового доказу винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

До такого висновку суд дійшов проаналізувавши показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_15 , які він оцінив критично з тих мотивів, що вони не узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 . Та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а також протокол огляду місця події від 23 березня 2018 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 березня 2018 року, витяг з ЄРДР за № 0000093 від 24 березня 2018 року, протокол огляду місця події від 24 березня 2018 року, висновки товарознавчих експертиз та постанову про долучення до кримінального провадження речового доказу від 19 квітня 2018 року, які визнав недопустимими доказами.

Проте, місцевим судом не враховано, що, розглядаючи кримінальне провадження, суд зобов`язаний постановити законний, обґрунтований, вмотивований та справедливий вирок, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження (ст.ст.370, 411 КПК).

З цією метою на головуючого в судовому засіданні, відповідно до ст.321 КПК України, покладається обов`язок спрямовувати судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Частиною 4 ст.129 Конституції закріплено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін, яка полягає, зокрема, у свободі надання ними доказів та доведенні їх переконливості.

Важливою умовою забезпечення змагальності сторін є обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати сторонам умови, необхідні для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що передбачено ч.6 ст.22 КПК.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, колегією суддів встановлено, що такі умови, спрямовані на реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, з метою об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, судом першої інстанції не було забезпечено.

Як слідує з матеріалів провадження, питання щодо відповідності вищевказаних доказів критеріям належності та допустимості суд першої інстанції надав без належної оцінки всіх обставин справи та матеріалів, зібраних під час досудового слідства.

Зокрема, судом не досліджувалися докази, на підставі яких проводились процесуальні слідчі дії, за результатами яких стороною обвинувачення обґрунтовувався висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за яким йому висунуто обвинувачення і про які прокурор зазначає в апеляційній скарзі.

З наявного в матеріалах справи тексту виступу адвоката ОСОБА_8 у судових дебатах вбачається, що ним піднімалося питання щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 23 березня 2018 року з мотивів відсутності будь-яких даних, які б стали підставою для проведення огляду місця події, а також з урахуванням того, що відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено в ЄРДР лише на наступний день 24 березня 2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.364 КПК України, учасники судового провадження мають право в судових дебетах посилатись лише а ті докази, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.

Проте, суд не скористався приписами вказаної правової норми з метою спрямувати судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, внаслідок чого допустив неповноту судового розгляду.

Судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, відповідно до ст.410 КПК України, визнається неповним.

Окрім того, суд, згідно ст.411 КПК України, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Наведене, на думку колегії суддів, вказує на порушення судом першої інстанції нормативних приписів, які є складовими засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження (ч. 6 ст. 22, ч. 1 і ч. 3 ст. 26 КПК).

Недотримання цих нормативно-правових положень доводить істотність порушення вимог кримінального процесуального закону та наявність підстав для скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуваний апеляційним судом вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону дослідити в судовому засіданні обставини, в обсязі необхідному для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 410, 411, 412, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в Теребовлянському районному сіді Тернопільської області в іншому складі суду.