Справа № 206/749/20
Провадження № 1-в/206/92/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, інваліда 2 групи, про зміну йому примусових заходів медичного характеру, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року заявник звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 .
Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.06.2012 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричну установу із суворим наглядом.
Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2018 року ОСОБА_6 було змінено примусові заходи медичного характеру і переведено до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2019 року ОСОБА_6 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у відділення з посиленим наглядом, строком до шести місяців.
У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.
Представник заявника та ОСОБА_6 повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, просили задовольнити письмову заяву.
Захисник-адвокат, вважав за необхідне задовольнити письмову заяву.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно вимогст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.
В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 18 від 18.02.2020 року стосовно ОСОБА_6 вказано, що за час перебування в стаціонарі психічний стан останнього покращився та стабілізувався. На теперішній час за своїм психічним станом особливої небезпеки для себе та оточуючих не зумовлює. Комісія лікарів зробила висновок, що ОСОБА_6 рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний нагляд.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 , задовольнити, та змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру в умовах госпіталізації у відділення з посиленим наглядомна госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 про зміну йому примусових заходів медичного характеру - задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у відділення з посиленим наглядомна госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1