КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

25 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000967 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
представника ОСОБА_6 ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року затверджено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000967 від 27.07.2017, укладену 27.07.2017 між потерпілим ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 .

Цим же вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України та засуджено до узгодженого сторонами покарання:
- за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України у виді 1 року виправних робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та поклавши на нього обов`язки, передбачені законом.

Як встановлено вироком суду, 31.07.2017 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000967 від 27.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України, разом з угодою про примирення, укладеною 27.07.2017 між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 .

Згідно з обвинувальним актом, 21.07.2016 ОСОБА_7 , якому наказом від 07.11.2015 присвоєно спеціальне звання майора поліції, призначено на посаду старшого інспектора чергового Головного управління Національної поліції в м. Києві та як працівник Національної поліції він є представником правоохоронних органів України. В період з 21.07.1995 по 09.06.2016 Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , з січня 2016 року між подружжям склалися особисті неприязні стосунки з приводу розлучення і розподілу спільного майна, на ґрунті яких у Особи 1 навесні 2016 року виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій з метою залякування чоловіка. Так, наприкінці травня 2016 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, Особа 1 звернулась до знайомого Особи 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та за грошову винагороду в розмірі не менше 27 500 грн. схилила останнього до насильницьких дій відносно ОСОБА_11 для залякування і впливу в такий спосіб на результат розподілу спільного майна подружжя. В подальшому Особа 2, діючи з корисливого мотиву за попередньою змовою з Особою 1, у невстановлений органом досудового розслідування час у червні 2016 року домовився зі знайомим Особою 3, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження щодо організації вчинення насильницьких дій стосовно ОСОБА_11 для його залякування. Для реалізації спільного з Особою 2 злочинного плану Особа 3 приблизно в середині червня 2016 року підшукала його виконавця працівника правоохоронного органу ОСОБА_7 , який за грошову винагороду погодився вчинити насильницькі дії відносно ОСОБА_11 з метою його залякування, зобов`язався через інформаційно-пошукові системи поліції зібрати інформацію про останнього, здійснювати безпосереднє спостереження за ним, підшукати співвиконавців та знаряддя для вчинення злочину. Реалізовуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 20.07.2016, залучив до протиправних дій знайому Особу 5, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження оператора служби «102» відділу служби «102» УІПКП «102» Головного управління Національної поліції у м. Києві, що для сприяння вчиненню злочину зобов`язалась отримувати інформацію стосовно особистих даних ОСОБА_11 з автоматизованих інформаційно-пошукових систем ГУ НП у м. Києві, до яких мала доступ у зв`язку і виконанням службових обов`язків, а також з обвинуваченим здійснювати візуальне спостереження за ОСОБА_11 з метою з`ясування його способу життя й усталеного розпорядку дня. Діючи за попередньою змовою з Особою 3, Особою 5, ОСОБА_7 у період червня-липня 2016 року удвох з Особою 5 на належному ОСОБА_12 автомобілі марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 неодноразово відвідував м. Бровари Київської області, де з`ясував спосіб життя ОСОБА_11 та місце його роботи, попередньо обрав місце для вчинення насильницьких дій, заздалегідь приготував і зберігав в автомобілі два гумових кийки «ПР-73», балончики з газом дратівливої та сльозогінної дії, крім того, конспіруючись, змінював номерний знак НОМЕР_1 на інші невстановлені номерні знаки, не зареєстровані за вказаним транспортним засобом. Розуміючи, що самостійно він не зможе реалізувати злочинний умисел, ОСОБА_7 15.07.2016 залучив до протиправної діяльності інспектора чергової частини УОАЗОР ГУ НП в місті Києві як Особу 4, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та в невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 20.07.2016 свого брата Особу 6, які за грошову винагороду погодилися на вчинення насильницьких дій відносно ОСОБА_11 . Близько 08 години 20.07.2016 обвинувачений автомобілем марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 з Особою 5, Особою 6 приїхали до багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 для здійснення нападу на ОСОБА_11 , однак Особа 6 добровільно відмовилась від вчинення злочину, тому ОСОБА_7 залучив до нього Особу 4, яка близько 12 години 20.07.2016 громадським транспортом прибула з м. Києва за необхідною адресою. Приблизно о 19 годині 30 хвилин 20.07.2017 Особа 5, знаючи в обличчя ОСОБА_11 , повідомила ОСОБА_7 , що останній з дружиною наближаються до одного з під`їздів будинку АДРЕСА_3 , після чого обвинувачений і Особа 4, кожний з гумовим кийком «ПР-73» і газовим балончиком, підбігли до ОСОБА_11 , Особа 4 для унеможливлення опору відразу застосувала балончик з газом дратівливої та сльозогінної дії та ОСОБА_7 і Особа 4 гумовими кийками «ПР-73» нанесли численні удари по тулубу й кінцівкам ОСОБА_11 , застосовуючи при цьому ненормативну лексику. Потерпілий активно протидіяв нападникам та привертав увагу сторонніх осіб, тому обвинувачений з Особою 4, не бажаючи бути викритими, повернулися до автомобіля марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 , де їх, спостерігаючи за подіями, очікувала Особа 5, і втрьох залишили місце події. Про вчинення насильницьких дій відносно ОСОБА_11 з метою його залякування ОСОБА_13 повідомив Особі 3, яка вказану інформацію довела до відома Особи 2 з метою отримання грошової винагороди від Особи 1.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 і Особи 4, спрямованих на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, ОСОБА_11 спричинено розлиті синці в області правого плечового суглобу з переходом на передню поверхню грудної клітини справа, у верхній та середній третинах правого плеча, на передній поверхні грудної клітини зліва, на всьому лівому передпліччі, в нижній третині лівого стегна з переходом в підколінну ямку та верхню третину гомілки, садно в ділянці лівого передпліччя, підшкірну гематому в області лівої гілки нижньої щелепи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, наприкінці липня 2016 року Особа 3 повідомила ОСОБА_7 про необхідність продовження вчинення насильницьких дій відносно ОСОБА_11 з метою його залякування, для чого Особа 3 залучила двох невстановлених слідством осіб як безпосередніх виконавців, а обвинувачений повинен був відвезти їх на місце вчинення злочину, на що ОСОБА_7 погодився з метою одержання грошової винагороди. Вранці 03.08.2016 обвинувачений, діючи з корисливого мотиву, поблизу станції метро «Чернігівська» в м. Києві зустрівся з невідомими особами, які назвалися « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 », автомобілем марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 прибув із ними до будинку АДРЕСА_3 , де близько 09 години вказані особи, демонструючи заздалегідь приготовлені для побиття металеві прути, нанесли ОСОБА_11 , який з дружиною виходив із під`їзду, один удар по лівій руці, завдавши фізичного болю й не спричинивши тілесних ушкоджень, після активної протидії потерпілого, не бажаючи бути викритими, в транспортному засобі під керуванням ОСОБА_7 , що їх очікував, залишили місце події.

Продовжуючи за попередньою змовою з Особою 3, Особою 5 заради отримання грошової винагороди реалізацію протиправного наміру, ОСОБА_7 на виконання доручення Особи 3, яка діяла за попередньою змовою з Особою 2 з метою втілення злочинного плану Особи 1 щодо залякування ОСОБА_11 шляхом вчинення відносно нього насильницьких дій, вранці 24.09.2016 автомобілем марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 з Особою 5 та двома невстановленими органом досудового розслідування особами прибув до ТОВ «УМБР - Бровари» по вул. Залізничній, 8 в м. Бровари Київської області для візуального спостереження за ОСОБА_11 за місцем роботи, однак мети спостереження досягнуто не було, тому вказані дії в тому ж складі осіб за тим же місцем повторно відбувалися в період з 08 години до 11 години 26.09.2016. Наступного дня обвинувачений удвох із невстановленою органом досудового розслідування особою автомобілем марки «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 прибув до м. Бровари Київської області, де в період з 10 години до 11 години 27.09.2017 встановили місцезнаходження належних ОСОБА_11 виробничих потужностей з виготовлення тротуарної плитки по вул. Богунського, 14. Діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , Особа 5 як оператор служби «102» відділу служби «102» УІПКП «102» ГУ НП у місті Києві, використовуючи своє службове становище, на виконання розробленого Особою 1, Особою 2, Особою 3 злочинного плану збирала інформацію про ОСОБА_11 , для чого здійснювала пошук в АІС «АРМОР» о 15 годині 57 хвилині 29.08.2016, о 17 годині 14 хвилині 10.01.2017, о 09 годині 04 хвилині 11.01.2017, о 14 годині 43 хвилині 07.02.2017.

30.01.2017 ОСОБА_7 висунув Особі 3 вимогу стосовно передачі йому раніше обумовленої грошової винагороди за умисне побиття ОСОБА_11 з метою залякування останнього, Особа 3 як організатор підготовки і вчинення злочину висунула таку ж вимогу Особі 2, яка, виконуючи роль пособника, передала цю вимогу підбурювачу злочину Особі 1. 14.02.2017, близько 10 години 20 хвилин, Особа 1, діючи відповідно до раніше досягнутої злочинної домовленості, на території домоволодіння АДРЕСА_4 передала Особі 2 невстановлену органом досудового розслідування суму коштів, але не менше 27 500 грн., як оплату за вчинення насильницького злочину відносно ОСОБА_11 . В той же день, близько 20 години 30 хвилин, Особа 2 біля будинку № 46-а по проспекту Маяковського в м. Києві передала Особі 3 грошові кошти в невстановленій органом досудового розслідування сумі, але не менше 27 500 грн., за вчинення насильницького злочину відносно ОСОБА_11 14.02.2017, близько 22 години 50 хвилин, Особа 3 неподалік будинку « 18/78 по вул. М. Цвєтаєвої в м. Києві повідомила ОСОБА_7 про одержання за вчинення злочинних дій відносно ОСОБА_11 оплати в сумі 27 500 грн., з яких 7 500 грн. залишила собі, а 20 000 грн. передала обвинуваченому, в подальшому вказані кошти були розподілені між усіма виконавцями. 01.03.2017 злочинна діяльність Особи 1, Особи 2, Особи 3, ОСОБА_7 , Особи 4, Особи 5 була викрита правоохоронними органами.

Після завершення досудового розслідування 27.07.2017 між потерпілим ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 відповідно до вимог статті 471 КПК України укладено угоду про примирення, за змістом якої останні дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій винної особи за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, призначення Особа 3 покарання за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 1 року виправних робіт, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначення остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на встановлений судом іспитовий строк, з покладенням на засудженого передбачених ст. 76 КК України обов`язків. В угоді передбачено наслідки її укладення й затвердження, унормовані в статті 473 КПК України, як і наслідки невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року.

Скасувати вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції, вказуючи у вироку стосовно ОСОБА_7 на його винуватість у заподіянні легких тілесних ушкоджень та побоїв ОСОБА_11 за підбурювання Особи 1, фактично констатував винуватість ОСОБА_6 , яка станом на весну 2016 року була дружиною потерпілого ОСОБА_11 та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , вказавши у вироку її особисті дані, на підставі яких можливо ідентифікувати її особу, та вказавши на неї, як співучасника злочину.

На думку апелянта, така преюдиція щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, не лише входить в колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 7 КПК України загальним засадам кримінального провадження, зокрема, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Крім того, як вказує апелянт, при затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в обвинувальному акті та в тексті самої угоди про визнання винуватості при викладенні фактичних обставин кримінального провадження, які досудовим слідством вважалися встановленими, зазначено особу, яку можливо ідентифікувати, ОСОБА_6 , а також, в цих документах вказуються конкретні дії, вчинені нею, а також інші її дані (адреса реєстрації), за якими можливо ідентифікувати її особу, і наведена обставина, як вважає апелянт, відповідно до ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та являється безумовною підставою для скасування вироку Броварського міськрайонного суду від 15.08.2017 року стосовно ОСОБА_7 .

Також, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції під час розгляду даного провадження питання про відповідність угоди ч. 7 ст. 474 КПК України не перевірив та постановив вирок про затвердження угоди всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону.

Також, на думку апелянта, при перевірці угоди на відповідність вимогам п. 7 ст. 474 КПК України, суд першої інстанції, встановивши, що в угоді про примирення, укладеної між потерпілим та ОСОБА_7 викладені обставини вчинення кримінального правопорушення особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, яку можливо ідентифікувати, не був позбавлений можливості надати сторонам кримінального провадження можливість уточнити укладену угоду та/або внести відповідні зміни до її змісту, пов`язані з виключенням із тексту угоди даних, за яких можливо було б ідентифікувати особу.

Зазначає апелянт і про те, що зміст угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_7 всупереч положенням ст. 471 КПК України не містить переліку дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, який останній зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, але, у свою чергу містить обов`язок підозрюваного (обвинуваченого) щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, що фактично відповідає змісту угоди про визнання винуваті (ч. 1 ст. 472 КПК України).

Щодо строків апеляційного оскарження, апелянт вказує на те, що про наявність вироку стосовно ОСОБА_7 йому та ОСОБА_6 стало відомо 11 січня 2019 року під час судового засідання у справі № 361/5073/17-к, в ході якого прокурор заявив клопотання про допит ОСОБА_7 в якості свідка, а копію самого вироку ним було отримано 23 січня 2019, за заявою про видачу судового рішення від 15 січня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, представника потерпілого та захисника засудженого, які, кожен окремо, не заперечували проти часткового задоволення апеляційної скарги та зміни вироку щодо ОСОБА_7 шляхом виключення із мотивувальної частини оскаржуваного вироку даних, які дозволяють ідентифікувати Особу 1; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог, передбачених ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень, передбачених ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України, наведених вище вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Зокрема, як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0000967 від 27.07.2017, оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_7 було прийняте на підставі угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 , перевіривши яку суд першої інстанції ухвалив вирок, яким затвердив угоду про примирення та призначив обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Формулюючи обвинувачення ОСОБА_7 на підставі угоди про примирення, суд у мотивувальній частині вироку, крім іншого, зазначив дослівно наступне:

«В період з 21.07.1995 по 09.06.2016 Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , з січня 2016 року між подружжям склалися особисті неприязні стосунки з приводу розлучення і розподілу спільного майна, на ґрунті яких у Особи 1 навесні 2016 року виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій з метою залякування чоловіка»

Тобто, зі змісту оскаржуваного вироку, який було ухвалено на підставі угоди про примирення вбачається, що при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, в ньому зазначені відомості, які дають можливість ідентифікувати співучасника злочину, зокрема Особу 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, як ОСОБА_6 , яка є дружиною потерпілого, хоча обвинувачення стосовно неї судом не розглядалось.

Отже, вказавши у вироку на зазначені вище обставини, як такі, що доведені, суд першої інстанції, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, допустив порушення законних прав та інтересів ОСОБА_6 , оскільки фактично вдався до правової оцінки дій останньої, чим порушив принцип презумпції невинуватості.

Саме ці порушення, як вбачається зі змісту постанови колегії суддів Верховного Суду від 14 листопада 2019 року (справа № 361/4536/17, провадження № 51-2506км19), ухваленої за наслідками розгляду касаційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , стали підставою для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При цьому в судовому рішенні суду касаційної інстанції прямо зазначено про те, що суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 мав усі процесуальні можливості виправити допущені судом першої інстанції при виготовленні вироку порушення, проте цього не зробив.

Виходячи з вищенаведеного висновку суду касаційної інстанції, а також вимог, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції може змінити вирок і в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши з його мотивувальної частини, при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а також форми вини і мотивів кримінального правопорушення, посилання на обставини, які дозволяють ідентифікувати Особу 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, як ОСОБА_6 та викласти їх таким чином, щоб вони не дозволяли цього зробити.

Що ж стосується посилання у вироку на прізвище ОСОБА_6 з огляду на те, що, за умовами угоди між потерпілим та обвинуваченим, ОСОБА_7 бере на себе зобовязання, які полягають у викритті в ході досудового розслідування інших співучасників злочинів, у тому числі ОСОБА_6 , то, незважаючи на те, що вказана обставина також свідчить про ідентифікацію особи, вона не може служити підставою для зміни вироку і в цій частині, оскільки умови, викладені в угоді про примирення, не є та можуть бути предметом апеляційного перегляду, якщо вони не суперечать вимогам закону та не дають підстав для скасування вироку через їх невідповідність вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_6 прийняти рішення про часткове вказаної скаргу та зміну вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року, ухваленого щодо ОСОБА_7 , шляхом виключення із мотивувальної частини вказаного вироку, а саме із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилань, які дозволяють ідентифікувати Особу 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, як ОСОБА_6 , замінивши їх на посилання, які не дозволяють цього зробити, а в решті вирок суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити із мотивувальної частини зазначеного вироку посилання на те, що дослівно: «В період з 21.07.1995 по 09.06.2016 Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , з січня 2016 року між подружжям склалися особисті неприязні стосунки з приводу розлучення і розподілу спільного майна, на ґрунті яких у Особи 1 навесні 2016 року виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій з метою залякування чоловіка» та замінити вказане речення словами: «Навесні 2016 року у Особи 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел на вчинення насильницьких дій щодо ОСОБА_11 з метою його залякування».

У решті вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/265/2020

Категорія: ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_16

Доповідач - суддя ОСОБА_1