Номер провадження: 11-кп/813/1218/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2020 року, у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених в ЄРДР за №0001301 від 17 березня 2018 року, №0000039 від 03 січня 2019 року,яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, маючий середньо-технічну освіту, одружений, працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений:
- за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 680 грн.
- за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 5100 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами у кримінальному провадженні.
встановив:
Зміст оскаржуваного рішення.
Вироком суду ОСОБА_10 засуджений за те, що 11 березня 2018 року, близько 16:00 год., перебуваючи в диспетчерському приміщенні ТОВ «Інфоксводоканал», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Наливна,15, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , під час словесного конфлікту, схопив її за ліву руку в районі ліктьового суглобу, стиснув її та із силою став утримувати, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча та в ділянці лівого ліктьового суглобу, що мало незначні скороминущі наслідки не більше 6 днів.
Крім того, близько 03 січня 2019 року, 06:30 год., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-11183», н/з НОМЕР_1 , по обледенілому дорожньому покриттю у другій смузі проїзної частини вул. Грушевського в м. Одесі з боку вул. Паркової в напрямку вул. Разумовської, із швидкістю близько 35-45 км/год, в порушення п.12.1. Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, яка б дозволила безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух, хоча зобов`язаний був це передбачити, не впорався з керуванням автомобіля, допустив його неконтрольований виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить вирок суду скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, а за ч.1 ст. 286 КК України вирок залишити без змін, посилаючись на те, що вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України є незаконним та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як в основу рішення покладено докази, які отримані з порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Зокрема, з матеріалів справи не вбачається яким чином була отримана від потерпілої довідка Клініки сімейного лікаря ОСОБА_12 від 17.03.2018 року, яка з невідомих обставин з`явилась в матеріалах справи, а тому результати експертизи, на дослідження якої надавалась ця довідка, не можуть братись до уваги.
Також в апеляційній скарзі зазначено, що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , надані під час досудового розслідування, містять протиріччя з їх показаннями під час судового розгляду кримінального провадження.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілу та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.286 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник, як зазначалось, не оспорює доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України та призначене покарання, тільки оскаржує висновок суду щодо визнання ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Апеляційний суд, при перегляді судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідивши матеріали провадження, пояснення учасників апеляційного розгляду, вважає, що висновки у вироку суду щодо вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,знаходять підтвердження з наступних обставин.

Так, факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження, підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 ,потерпілої ОСОБА_7 , які є прямими доказами та показаннями свідка-очевидця ОСОБА_13 .
Зокрема, з показань обвинуваченого ОСОБА_10 вбачається, зокрема, що він не заперечував факт того, що схопив руку потерпілої ОСОБА_7 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.
З показань потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 в ході конфлікту між ними, схопив своєю рукою її ліве передпліччя, стиснув та став силоміць її утримувати, не надаючи можливості вирватися.
З показань свідка - очевидця ОСОБА_13 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 в ході конфлікту з потерпілою, схопив своєю рукою ліве передпліччя потерпілої ОСОБА_7 , стиснув та став силоміць її утримувати, не надаючи можливості вирватися.
Показання обвинуваченого, потерпілої та свідків об`єктивно підтверджуються висновком експерта.

У висновку судово-медичної експертизи від 25 липня 2018 року №1411, встановлено, що у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча в ділянці лівого ліктьового суглобу, що мало незначні скороминущі наслідки не більше 6 днів. Ушкодження могли утворитись від дії тупих предметів, зокрема від стиснення рукою.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм належну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, з наданням належної правової кваліфікації його діям.

В апеляційній скарзі не ставилося питання щодо неповноти судового розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в обґрунтування вироку суду покладений висновок судово-медичної експертизи від 25 липня 2018 року №1411, який є недопустимим доказом, так як експертиза була проведена на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року, тобто у відповідності до приписів кримінального процесуального закону.
З дослідницької частини висновку судово-медичної експертизи від 25 липня 2018 року №1411 був вбачається, що на дослідження була надана довідка ТОВ «Медея» Клініки сімейного лікаря ОСОБА_12 від 17.03.2018 року (т.1 а.п.97-98).
Апеляційний суд вважає, неспроможними посилання апелянта на недопустимість доказів, оскільки до матеріалів провадження зазначена довідка була долучена за заявою потерпілої ОСОБА_7 від 30.03.2018 року (т1 а.п.89).
Зазначені процесуальні документи були дослідженні при судовому розгляді кримінального провадження, їм дана належна оцінка у вироку суду, як таким, що відповідають вимогам кримінального процесуального закону, з чим погоджується апеляційний суд.

В апеляційній скарзі не зазначено, а під час її розгляду апеляційному суду не надано жодних доказів, які б ставили під сумнів показання потерпілої та свідків, які надані безпосередньо суду та узгоджуються між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого під час конфлікту з потерпілою стану необхідної оборони від її нападу є надуманими та голослівними, оскільки не підтверджуються жодними доказами, а також з урахуванням обстановки та обставин події злочину, які були встановлені у судовому рішенні.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на припущеннях, підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження, мотивувальна частина вироку відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, всі зазначені докази були досліджені, проаналізовані та оцінені згідно вимог ст. 94 КПК України.
При розгляді апеляційної скарги захисник звернув увагу апеляційного суду на необґрунтованість вирішення цивільного позову у вироку суду в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі таких обставин та вимог зазначено не було.

Потерпіла ОСОБА_7 заперечувала проти перевірки та скасування вироку суду в частині вирішення її цивільного позову, оскільки він є обґрунтованим, підтверджується наданими суду доказами.
Апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування судового рішення в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , оскільки в апеляційному порядку, передбаченому ст. 396 КПК України, такі вимоги не заявлялись та, відповідно не обґрунтовувалися.
В порядку, передбаченому ч. 3 ст. 403 КПК України, до початку судового розгляду апеляційна скарга сторони захисту доповнена не була.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, оскільки доводи апеляційної скарги про те, що висновки у вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтвердження не знайшли, докази, необхідні для ухвалення обвинувального вироку, були встановлені при судовому розгляді кримінального провадження, перевірені та оцінені судом належним чином, як достовірні та достатні, на підставі яких була встановлена вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК Українита правильно кваліфіковані його дії.

Керуючись вимогами ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2020 року, яким ОСОБА_10 засуджений за ч.1 ст.125, ч.1 ст.286, ч.1 ст. 70 КК України до штрафу у розмірі 5100 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Повний текст ухвали буде оголошено 12.06.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4