ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/436/20 Справа № 210/6300/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року про задоволення подання ДУ Криворізька виправна колонія (№80) та застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не судимого, у даній справі відбуваючого покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.05.2015 року за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна; ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.02.2016 року, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.02.2015 року по 20.08.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та постановлено звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково із місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 1 рік 7 місяців 27 днів.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволені подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Посилається на те, що судом не було належним чином взято до уваги, що ОСОБА_6 відбуває покарання за два особливо тяжкі злочини, під час відбування покарання 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази був поміщений до ДІЗО.
Вказує, що наявні у засудженого шість заохочень, отримані з 04 липня 2018 року по 11 жовтня 2019 року свідчать про його наміри штучного створення видимості виправлення безпосередньо перед можливістю умовно-дострокового звільнення.
Вважає, що питання про можливість застосування до засудженого ОСОБА_6 розглядалося судом по відбуттю ним 3/4 строку покарання і цей строк настав лише у зв`язку із застосуванням до нього вимог ч. 5 ст. 72 КК України, чим скорочено було покарання більш ніж на 6 місяців, що також свідчить про формальне настання можливості вирішення питання про застосування до останнього ст. 81 КК України.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Засуджений заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд першої інстанції розглядаючи клопотання засудженого про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином не врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є нестабільною.
Так, ОСОБА_6 засуджено вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2016 року засудженому зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 10 лютого по 20 серпня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання 10 лютого 2015 року.
Кінець строку 30 липня 2021 року.
У місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 16 лютого 2015 року. Під час утримання в УВП № 4 м. Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 08 серпня 2015 року утримувався в УВП № 3 м. Кривого Рогу, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 08 вересня 2015 року відбуває покарання в ДУ Криворізька виправна колонія (№80). За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 3 рази був поміщений до ДІЗО. Допущені порушення виражалися у зберігання забороненого предмету та порушення правил внутрішнього розпорядку.
На теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 6 разів.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативною.
Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, наявність 7 дисциплінарних стягнень, 6 заохочень у вигляді подяк, які отримані засудженим ОСОБА_6 за період з 04 липня 2018 року по 11 жовтня 2019 року, тобто безпосередньо перед розглядом питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, колегія суддів приходить до висновку, що про нестабільну поведінку засудженого під час відбуття всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та наявність двох заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання є помилковими та не відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженого.
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала щодо засудженого скасуванню, з постановленням нової ухвали на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року про задоволення подання ДУ Криворізька виправна колонія (№80) та застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_6 - скасувати.
Постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання ДУ Криворізька виправна колонія (№80) та застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4