єдиний унікальний номер справи 531/589/20
номер провадження 1-кп/531/150/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого будівельником ПП «Лір», військовозобов`язаного, не депутата, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 12 квітня 2020 року, близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи біля господарства за адресою: АДРЕСА_3 , з ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, під час сварки, яка в подальшому переросла в бійку, вкусив ОСОБА_5 в область нижньої губи, внаслідок чого останній отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації частини нижньої губи у кута рота праворуч, яке могло утворитися від дії зубів людини при укусі, та яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №72 від 13 квітня 2020 року, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, місце та обставини вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого давно, оскільки разом працювали. Раніше між ними також виникав конфлікт. 12 квітня 2020 року він з дитиною відпочив у себе в дворі. Обвинувачений запропонував помиритись, на що потерпілий відмовився. Пізніше прийшла кума потерпілого та попрохали його помиритися з обвинуваченим. Після цього, вони разом купили спиртне та вживали його в дворі потерпілого. В ході відпочинку між потерпілим та обвинуваченим знову виникла сварка, яка переросла у бійку, в ході якої обвинувачений вкусив потерпілого за нижню губу, відкусивши її частину.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані правильно.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000189; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення у ОСОБА_5 від 13 квітня 2020 року; медичним оглядом на встановлення стану сп`яніння №78 від 12 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 ; постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 13 квітня 2020 року.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Як обставину, що обтяжує покарання, згідно 67 КК України, суд враховує вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікарів нарколога та психіатра; раніше в силу ст. 89 КК України не судимого; посередню характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 30 червня 2020 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речовий доказ кусочок м`якої тканини з коротким волосяним покривом близько 3х1,5 см., який запаковано в сейф-пакет НПУ №INZ1080110, та переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_5 , вважати повернутим законному власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом 30 днів з моменту його проголошення або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя