Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/105/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали клопотання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Кропивницькій ВК №6, звернувся до районного суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 і 2019 році. Клопотання мотивовано тим, що він є інвалідом третьої групи та перебуває на обліку в психлікарні, а тому просив застосувати до нього амністію.

За наслідком розгляду клопотання засудженого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даний час ОСОБА_7 не являється особою з інвалідністю по психічному захворюванню, а тому на засудженого ОСОБА_7 не розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2016 році» за обставин вказаних ним у заяві.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього Закон про амністію у 2016- 2019 роках.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що з 1992 року він перебуває на обліку в Кіровоградській обласній психічній лікарні. Комісією йому було встановлено ІІІ група інвалідності по психічному захворюванню з 2003 року.

Таким чином, засуджений вважає, що до нього слід застосувати положення Закону України про амністію.

Заслухавши судді, думку прокурора, яка зауважила, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2019 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Згідно з ч.2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст. Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: зокрема тих, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Відповідно до відповіді головного лікаря КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 обласною спеціалізованою психіатричною МСЕК у 2003 році була встановлена ІІІ група інвалідності по психічному захворюванню, проте в 2007 році останній інвалідом не визнаний.

Крім того, будь яких інших належних доказів у підтвердження доводів своєї апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_7 не надав.

Таким чином, ОСОБА_7 не являється особою з інвалідністю по психічному захворюванню. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що на ОСОБА_7 не поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» за обставин вказаних ним у заяві, колегія суддів вважає правильним.

Апеляційні доводи засудженого на предмет того, що він є інвалідом третьої групи по психічному захворюванню, а тому підлягає звільненню на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» слід безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 22.12.2016 року був прийнятий Закон № 1810-VIII, тобто Закон України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року.

Отже, станом на час звернення засудженого ОСОБА_7 до суду з клопотанням, будь які інший закон про амністію в Україні не приймався. Тобто, вимоги засудженого про застосування до нього амністії у 2016 і 2019 роках є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , оскільки останній не є суб`єктом на якого поширюється дія вищевказаного закону, а тому підстав для зміни чи скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4