1Справа № 335/5047/20 1-кп/335/723/2020
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001290 від 18 травня 2019 р., за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,

з угодою про визнання винуватості від 5 червня 2020 р.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

18.05.2020 приблизно о 16:20 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, знаходячись біля будинку № 77 по бульвару Гвардійському в місті Запоріжжі знайшов на землі та підняв полімерний зіп-пакет, обмотаний липкою стрічкою з особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», тим самим незаконно придбав психотропну речовину, яку в подальшому поклав до лівої зовнішньої кишені своїх спортивних штанів, де зберігав без мети збуту.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, незаконно зберігаючи при собі придбану особливо небезпечну психотропну речовину, ОСОБА_4 направився за місцем свого мешкання, проте, одразу був зупинений співробітниками поліції. В ході проведення огляду місця події в період часу з 17:20 год. до 17:50 год. вказаного дня біля будинку № 77 по бульвару Гвардійському в місті Запоріжжя у останнього був вилучений один полімерний зіп-пакет, обмотаний липкою стрічкою з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, «PVP», маса якої склала 0,18441 г в перерахунку на основу.

Таким чином, орган досудового розслідування дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України).

05.06.2020 між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

За змістом цієї угоди прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен останній понести обвинувачений у вигляді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була добровільною.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно, його підзахисний повністю розуміє наслідки її укладення та невиконання, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України у редакції станом на час його вчинення відносилось до категорії злочинів середньої тяжкості.

Проте, 01.07.2020 набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким внесено зміни, зокрема і до ст. 12 КК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків.

Так, згідно з чинною редакцією ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

При цьому, санкція ч. 1 ст. 309 КК України станом на час розгляду судом цієї справи передбачає штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, на даний час санкція ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, яке узгодили між собою сторони угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, у даному випадку застосуванню у цьому провадженні підлягає чинна редакція ч. 1 ст. 309 КК України, яка не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, тобто пом`якшує кримінальну відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Оскільки на даний час ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, тому суд доходить висновку, що умови угоди суперечать вимогам кримінального закону, що відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови у її затверджені.

Згідно з ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Відповідно до пп. 5 п. 4 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 314, 474, 468, 469 КПК України, пп. 5 п. 4 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 5 червня 2020 р., укладеної між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001290 від 18 травня 2019 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001290 від 18 травня 2019 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1