Справа № 639/1974/20
Провадження № 1-кп/639/307/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

психолога ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 26.02.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №000327 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, холостого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого :

- 31.07.2017р. Жовтневим районним судом міста за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт;

- 09.02.2018 р. Жовтневим райсудом м.Харкова за ст.389 ч.2,71,72 КК України до 4 місяців 10 днів арешту, звільнився 09.08.2018р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020р. приблизно о 15 год. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання у житловому будинку АДРЕСА_3 , став ініціатором конфлікту з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також мешкав за вказаною адресою разом із своєю матір`ю ОСОБА_8 .

Саме у той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості із застосуванням в якості знаряддя злочину дерев`яної палки, яка знаходилась в приміщенні коридору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спочатку взяв в руку деревяну палку,підійшов до малолітнього ОСОБА_5 , а потім,діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи завдати фізичного болю останньому, використовуючи свою фізичну перевагу над дитиною, нехтуючи тією обставиною,що перед ним малолітня особа, умисно наніс дерев`яною палкою більше десяти ударів в ділянку сідниці,правого стегна та правої руки потерпілого. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, взяв в приміщенні коридору пластмасову лінійку, яку також вирішив використати в якості знаряддя злочину, на наніс нею удари в ділянку обличчя малолітнього потерпілого,завдавши тому фізичного болю.

Лише після цього ОСОБА_4 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, припинив побиття малолітнього ОСОБА_5 .

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав малолітньому ОСОБА_8 фізичного болю в ділянці обличчя, а також спричинив синці на правій нижній кінцівці, сідницях та на правій руці, садно на тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз №09-854/2020 від 26.02.2020 та №09-1003/2020 від 13.03.2020.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю за фактичних обставин,викладених в обвинувальному акті, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що 25.02.2020р. біля 15 год. він повернувся зі школи разом із малолітнім ОСОБА_5 , де класний керівник останнього просила вжити заходів виховного впливу до дитини, оскільки той висловлюється нецензурною лайкою у класі, вчиняє бійки з іншими дітьми. Тоді він вирішив наказати ОСОБА_9 за погану поведінку фізично. Взяв дерев`яну палицю і наніс нею декілька ударів в область сідниці,стегна та руки потерпілого,а потім- пластмасовою лінійкою по губам. Ввечері про події того дня розповів матерії дитини- ОСОБА_8 ,через що з нею виник словесний конфлікт. Наступного дня він відвів дитину до школи і більше її не бачив. Не заперечує,що від його протиправних дій було завдано потерпілому легких тілесних ушкоджень. У вчиненому щиро розкаюється. Просив суд суворо його не наказувати.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції , суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні немає, не є інвалідом та особою, яка досягла пенсійного віку, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимий, судимості не погашені.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 ч.1 п.1 КК України, суд вважає щире каяття .

Обставиною,яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України є вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

При цьому, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо нього в цілому, можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальних витрат, речових доказів у справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятидесяти ) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1