Справа № 509/1988/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її законного представника ОСОБА_7 ,

представників потерпілої адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь матеріали кримінального провадження № 0000577 від 11.03.2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Бар, Вінницької області, громадянки України, українки, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючої директором ТОВ «ЦОНМ «Камелот», зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимої - у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також цивільні позови:

- прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 в сумі 3448,94 грн.

- законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 до ОСОБА_12 та Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» про відшкодування майнової шкоди в сумі 175840,15 грн. та моральної шкоди у розмірі 300000 грн.,-

ВСТАНОВИВ :

10 березня 2016 року, приблизно о 13 години 05 хвилин, в світлий час доби, ОСОБА_15 , керуючи належним їй на праві власності технічно-справним автомобілем марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 , на порушення п. 12.4 ПДР України зі швидкістю 65,3 км/год, тобто з перевищенням максимально допустимої швидкості в населеному пункті, рухалась по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Т. Шевченка в смт. Овідіополь, в напрямку від вул. Дзержинського до вул. Портової. Так, поблизу будинку № 245 по вул. Т. Шевченка, Демченко, в порушення пунктів 1.5, 1.7, 2.3б), 12.3 Правил дорожнього руху - своєчасно не вжила заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу та допустила наїзд передньою правою частиною свого автомобіля на малолітнього пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка спочатку стояла на правому узбіччі, а потім почала перетинати проїзну частину дороги у невстановленому для переходу місці справа-наліво по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, малолітній потерпілій - пішоходу ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді сполученої краніо-скелетної травми, а саме: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з забоями та саднами обличчя; закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням відламків; закрита травма лівого кульшового суглобу у вигляді перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, які були спричинені ударною дією тупих твердих предметів (садна за механізмом тертя-ковзання), якими могли бути зовнішні частини автомобіля в умовах ДТП (наїзду легковим автомобілем), які утворилися незадовго до звертання до Овідіопольської ЦРЛ та подальшої госпіталізації потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до лікувального закладу (ООДКЛ), і таким чином, могли бути спричинені 10.03.2016 р. Наслідками закритої черепно-мозкової травми став розвиток церебростенічного синдрому, що відповідно до ст. 3 б) Таблиці відсотків постійної втрати загальної працездатності в результаті різних травм… до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-трудової експертизи» становить 15% стійкої втрати загальної працездатності. Стан після внутрішньосуглобового ушкодження кульшового суглобу відповідно до ст. 138 Таблиці відсотків постійної втрати загальної працездатності в результаті різних травм… до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-трудової експертизи» становить 20% стійкої втрати загальної працездатності. Таким чином, загальна стійка втрата загальної працездатності складає : 15 + 20 = 35%. Таким чином, тілесні ушкодження у малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинили розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, а саме на 35%, і які за цим критерієм, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 36 від 23.01.2019 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вину свою ОСОБА_15 не визнала повністю та відмовилась від дачі показань і відповідей на запитання.

Суд вважає, що вина ОСОБА_15 підтверджується наступними доказами:

-показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яких вбачається, що 10.03.2016 р., приблизно о 13:00 год., у світлий час доби, вона йшла зі шкоди до свого будинку, де вона проживає разом із своїми батьками за адресою : АДРЕСА_2 . Спочатку вона пересувалась по лівому узбіччі дороги вул. Т. Шевченка, в сторону Овідіопольської ЦРЛ, та наблизившись до буд. № 245 по вул. Т. Шевченка, з метою перейти дорогу на інший бік, вона зупинилась на узбіччі дороги, та подивилась в лівий бік, де не було транспортних засобів, а праворуч побачила автомобіль, що рухався в сторону Овідіопольської ЦРЛ. Вона дочекалась поки вказаний автомобіль проїде та після чого, направилась до проїжджої частини дороги. В якийсь момент, раптово, з лівої сторони дороги, вона побачила автомобіль білого кольору марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 , який дуже швидко наближався до неї, у зв`язку з чим, вона збільшила свій темп руху, щоб скоріше перебігти смугу руху автомобілю. В той момент, коли вона знаходилась на іншій половині дороги, вона відчула удар в ліву частину тіла та впала на дорогу та втратила свідомість. Прийшла вона до тями на узбіччі дороги, коли біля неї знаходилось багато людей, які надавали їй допомогу. В подальшому, на автомобілі швидкої допомоги її доставили до Овідіопольської ЦРЛ, де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. На даний час вона продовжує лікування;

-показаннями законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_7 , з яких випливає, що після того, як 10.03.2016 р., приблизно о 13:30 год., їй по телефону повідомили про ДТП, в якому постраждала її малолітня донька ОСОБА_18 , вона прибула на місце ДТП на вул. Т. Шевченко та знаходилась поряд з постраждалою донькою. Після виклику «швидкої», ОСОБА_19 доставили до травматологічного відділення Овідіопольської ЦРЛ, де їй було накладено гіпс на ногу (перелом шийки стегнової кістки), а в подальшому, через кілька годин, доньку ОСОБА_19 каретою швидкої допомоги перевезли і госпіталізували до травматологічного відділення КУ «Одеська обласна дитяча клінічної лікарня», де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 10.03.2016 р. по 25.03.2016 р., та в якому 15.03.2016 р. доньці була проведена операція на лівій ключиці з накладенням гіпсу. Також, дитина знаходилась на лікуванні в ортопедичному відділенні ОДКБ, звідки була виписана під нагляд ортопеда поліклініки з рекомендацією лікаря «постільний режим з деротаціонним чобітком». Починаючи з 25.03.2016 р. до сьогодні, її дитина постійно знаходиться на амбулаторному лікуванні у лікарів травматолога та ортопеда в Овідіопольській поліклініці та проходить постійне лікування та реабілітацію у різних лікарів, що відображено у численних медичних картках хворої доньки ОСОБА_20 , яка стала погано бачити, у зв`язку з чим, лікарем-офтальмологом були прописані окуляри. Також, доньці був встановлений діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку, забиті садна лоба та обличчя зліва. Закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням та закритий перелом шийки лівого стегна». Донька до сьогодні постійно відчуває болі в області лівої ключиці та лівого тазостегновому суглобі та з березня 2016 р. (після ДТП) мало місце зниження зору. Згідно довідки Дитячої консультації № 201 від 26.12.2016 р. дитина інвалід потребує домашнього догляду. Також, донька ОСОБА_18 в період з 14.07.2017 р. по 31.07.2017 р. перебувала на лікуванні в 6-му відділенні ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», де була заведена медична картка хворої ОСОБА_17 , 2007 р.н. На сьогодні, дитина пересувається за допомогою милиць та періодично, ОСОБА_20 проводять різні хірургічні операції, на які вона регулярно витрачає багато грошей, зокрема, було витрачено на лікування доньки 175840,15 грн., яку вона просить стягнути ОСОБА_15 та ПАТ «АСК «Омега» на свою користь як законної представниці малолітньої доньки ОСОБА_20 у своєму цивільному позові та суму моральної шкоди у розмірі 300000 грн. ;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , з яких видно, що 10.03.2016 р., приблизно о 13:00 год., коли вона, знаходилась на подвір`ї свого будинку за адресою : АДРЕСА_3 , вона почула звук глухого удару та тормозів з боку дороги біля свого будинку та вибігла на вулицю, де побачила автомобіль білого кольору марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 , який перебував біля пров. Маяковського, а на газоні, біля паркану знаходилась малолітня ОСОБА_22 , одягнута в куртку червоного кольору, біля якої знаходилась ОСОБА_15 . Через якийсь час, потерпілу дитину забрала карета швидкої допомоги та як їй відомо, повезла до Овідіопольської ЦРЛ. Після цього, водій ОСОБА_15 сівши за кермо вказаного автомобілю, покинула місце ДТП та повернулась через деякий час разом із працівниками поліції, зупинивши свій автомобіль напроти паркану її будинку. В подальшому відбувались слідчі дії, під час яких робітники поліції проводили заміри, фіксував пошкодження вказаного автомобілю. Вище вказану ДТП зафіксувала камера відеоспостереження, встановлена на паркані її будинку та частково повернута в бік вул. Т. Шевченко, запис якої підтверджує факт ДТП, а саме наїзд зазначеним автомобілем на дитину-пішохода, яка перетинала дорогу, і який вона добровільно передала слідчому за відповідною письмовою заявою, попередньо скопіював його на компакт-диск ;

-показаннями свідка ОСОБА_23 , з яких вбачається, що 10.03.2016 р., приблизно о 13:10 год., коли вона очікувала маршрутне таксі на куті пров. Маяковського вул. Т. Шевченка, біля неї пройшла одягнута в куртку червоного кольору потерпіла ОСОБА_22 , яка рухалась по узбіччю лівої сторони дороги в сторону Овідіопольської ЦРЛ. В якійсь момент, вона побачила, як автомобіль білого кольору марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 рухався по вул. Т. Шевченка в сторону центру смт. Овідіополь, а потерпіла ОСОБА_18 , яка знаходилась від неї на відстані 5-ти метрів різко почала бігти в сторону автомобілю. Від побаченого вона перелякалась, на мить заплющила очі і почула удар. Відкривши очі вона побачила потерпілу ОСОБА_19 , яка лежала на дорозі біля вказаного автомобілю, водій якого від`їхала на ліву сторону та зупинилась. Водій ОСОБА_15 , вийшовши з-за керма автомобілю, підбігла до потерпілої ОСОБА_20 та стала телефоном викликати карету швидкої допомоги. При чому, в момент наїзду на потерпілу, автомобіль марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 виїхав на зустрічну полосу руху, де відбувся наїзд на малолітню потерпілу ОСОБА_19 . Після чого, автомобіль зупинився на правій стороні дороги ;

-висновком комісійної судово-медичної експертизи № 36 від 23.01.2019 р., призначеною за ухвалою суду від 26.12.2017 р., проведеної комісією експертів КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», відповідно до якого у малолітньої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 малися наступні тілесні ушкодження у вигляді сполученої краніо-скелетної травми, а саме: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з забоями та саднами обличчя; закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням відламків; закрита травма лівого кульшового суглобу у вигляді перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, які були спричинені ударною дією тупих твердих предметів (садна за механізмом тертя-ковзання), якими могли бути зовнішні частини автомобіля в умовах ДТП (наїзду легковим автомобілем), які утворилися незадовго до звертання до Овідіопольської ЦРЛ та подальшої госпіталізації потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до лікувального закладу (ООДКЛ), і таким чином, могли бути спричинені 10.03.2016 р. Наслідками закритої черепно-мозкової травми став розвиток церебростенічного синдрому, що відповідно до ст. 3 б) Таблиці відсотків постійної втрати загальної працездатності в результаті різних травм… до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-трудової експертизи» становить 15% стійкої втрати загальної працездатності. Стан після внутрішньосуглобового ушкодження кульшового суглобу відповідно до ст. 138 Таблиці відсотків постійної втрати загальної працездатності в результаті різних травм… до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-трудової експертизи» становить 20% стійкої втрати загальної працездатності. Таким чином, загальна стійка втрата загальної працездатності складає : 15 + 20 = 35%. Таким чином, тілесні ушкодження у малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинили розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, а саме на 35%, і які за цим критерієм відносяться до тяжких тілесних ушкоджень ;

-довідкою дитячої консультації Овідіопольської ЦРЛ № 201 про потребу дитини інваліда ОСОБА_6 , 22.09.2007 р. у домашньому догляді та медичним висновком про дитину інваліда № 84 від 26.12.2016 р., дійсним до 01.01.2022 р. з датою перегляду 26.12.2021 р., за яким малолітній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був встановлений діагноз «Консолідований перелом шийки лівого стегна. Стан після оперативного лікування. Остеонекроз головки лівого стегна спричинений перенесеною травмою» ;

-дослідженим і оглянутим в судовому засіданні відео-записом події ДТП, яке мало місце 10.03.2016 р., приблизно о 13:05 год., з камери відеоспостереження, розміщеної на фасаді паркану будинку АДРЕСА_4 , добровільно виданим власницею будинку свідком ОСОБА_21 і визнаний речовим доказом по справі, початок якого вказаний як «2016.03.10. о 12:58:55» та на якому вбачається вид проїзної частини дороги вул. Т. Шевченка в смт. Овідіополь. При перегляді відеозапису - час «13:05:07» на екрані видно, як ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одягнута в куртку та шапку червоного кольору, темні брюки, темне взуття з рюкзаком на плечах червоного кольору, рухається по лівому узбіччю дороги в напрямку вул. Дзержинського час «13:05:11» та зупинившись поблизу краю проїзної частини, повертається передом до дороги і дивиться в правий бік. Після того, як повз потерпілої ОСОБА_17 проїжджає автомобіль в напрямку від вул. Портової до вул. Дзержинського час «13:05:21» - вона починає свій рух і швидким темпом перетинає дорогу в інший бік. В цей же час, автомобіль білого кольору марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченої ОСОБА_15 , якій ніщо не обмежує у видимості малолітньої потерпілої ОСОБА_17 , рухаючись з боку вул. Дзержинського в напрямку вул. Портової виїжджає на зустрічну смугу руху, де передньою правою частиною свого автомобілю - допускає наїзд на пішохода ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від удару якого, дитину підкидує в повітря і вона падає на асфальт біля автомобілю ;

-особистою заявою свідка ОСОБА_21 від 11.03.2016 р. з проханням приєднати до матеріалів кримінального провадження DVD-диск № РЕР683KL14025406 з файлом відеозапису з камери, розташованої на фасаді паркану її будинку за адресою : АДРЕСА_3 , на якому зафіксовано момент ДТП від 10.03.2016 р., а саме момент наїзду на малолітню дитину ;

-протоколом огляду та перегляду відеозапису та фото-таблицею до нього від 11.03.2016 р. ;

-протоколом про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу компакт-диску № РЕР683KL14025406 від 11.03.2016 р. ;

-рапортом старшого чергового інспектора Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_25 від 10.03.2016 р., зареєстрованого в журналі ЄОЗПВКПІП під № 2531 про отримане ним 10.03.2016 р. о 14:00 год. телефонне повідомлення про те, що 10.03.2016 р. в смт. Овідіополь по вул. Т. Шевченка, 245, біля ЗОШ, відбулася ДТП з потерпілою ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз «перелом шийки стегна зі зміщенням» ;

-протоколом огляду місця ДТП, схемою та фото-таблицею до нього від 10.03.2016 р., складеного слідчим Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області за участю 2-х понятих та обвинуваченої ОСОБА_15 , з якого вбачається, що огляд проведено о 14:30 год. в ясну погоду, при температурі +15 С від вул. Дзержинського до вул. Портової в смт. Овідіополі, місцем ДТП є горизонтальна асфальтобетонна ділянка вул. Т. Шевченка, біля буд. 245, загальною шириною 5,75 м., призначена для руху у двох напрямках, по 1 смузі в кожному напрямку з дорожньої розміткою 1.5, по обидві сторони дороги розташовані будівлі, рух на ділянці не регулюється. Об`єкти, які обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч відсутні. На вказаній ділянці дороги розташований автомобіль білого кольору марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 , на правому зовнішньому краю капоту якого маються механічні пошкодження у вигляді вм`ятини та розбитого скла правої передньої фари, пошкоджений правий зовнішній край переднього бамперу. На місці ДТП мається осип стекла передньої правої фари. Гальмові системи та рульове керування автомобілю знаходяться в робочому стані. Зовнішні світлові прилади, сигнал, склоочисники, склообмивачі, дзеркала заднього виду, наявність на склі предметів або покриття, які обмежують оглядовість з місця водія або погіршують його прозорість відсутні. Будь-яких заяв чи зауважень під час складення протоколу та схеми ДТП від учасників процесуальної дії не надходило. Вказані процесуальні документи підписані ОСОБА_15 , двома понятими та слідчим ;

-постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу автомобілю марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 та передачі його на зберігання власниці ОСОБА_15 від 11.03.2016 р.;

-розпискою ОСОБА_15 про отримання нею свого автомобілю марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 на відповідальне зберігання від 17.04.2016 р. ;

-висновком судової експертизи технічного стану автомобілю марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 та фото-таблиці до нього № 61-А від 13.04.2016 р., відповідно до якого, рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобілю на момент виникнення ДТП від 10.03.2016 р. знаходились в працездатному стані і дозволяли водію автомобілю змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі ;

-висновком судової транспортно-трасологічної експертизи та фото-таблиці до нього № 62-А від 05.04.2016 р., відповідно до якого, на автомобілі марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 у наявності пошкодження та сліди, які розташовані в його передній правій боковій частині і утворені від контакту зі слідоутворюючим об`єктом, яким могло бути тіло людини ;

-протоколом проведення слідчого експерименту, схемою та фото-таблицею до нього від 11.04.2016 р. за участю законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_27 , його представника, та у присутності 2-х понятих, з якого видно, що всі учасники слідчого експерименту зібралися на місці ДТП, яка відбулася 10.03.2016 р. приблизно о 14.00 год. на вул. Шевченка, поблизу б. 245 смт. Овідіополь, під час якої водій ОСОБА_15 , керуючи автомобілем «Chevrolet-Cruze» д/н НОМЕР_1 допустила наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_28 . Для встановлення видимості, на якій знаходився автомобіль «Chevrolet-Cruze» д/н НОМЕР_1 до малолітнього пішохода в момент початку руху останньою в напрямку проїзної частини дороги, автомобіль-статист було виставлено в тому місці та в тому положенні відносно межі проїзної частини як він був розташований безпосередньо перед ДТП. Для цього попередньо, під час проведення огляду компакт-диску та перегляду відеозапису камери відео спостереження, розташованої на будівлі паркану буд. 245 по вул. Шевченко, в момент початку руху малолітнього пішохода в напрямку проїзної частини запис був зупинений та розпечатаний на аркуші паперу формату А4 для долучення до протоколу проведення слідчого експерименту. В подальшому, у приміщенні буд. 245 по вул. Шевченко в смт. Овідіополь, учасники слідчої дії в присутності понятих вели спостереження на екрані ноутбука «Apple» в режимі реального часу через камеру відео спостереження розміщеної на паркані домоволодіння та звіряли розташування автомобіля-статиста на екрані монітору з розташуванням автомобіля «Chevrolet-Cruze» на аркуші додатку до протоколу слідчого експерименту. Після встановлення точного місця розташування автомобіля-статиста аналогічне тому, де автомобіль «Chevrolet-Cruze» знаходився в момент початку руху пішохода на проїзну частину, була заміряна відстань від передньої частини автомобіля статиста до пішохода. В місці розташування пішохода в момент початку його руху, також визначалися в аналогічному порядку, тобто пішохід-статист в тому положенні, як його зображено на додатку до протоколу і одночасно в режимі реального часу учасники звіряли його розташування на моніторі ноутбука, після чого була заміряна відстань до електроопори та краю проїзної частини. Замірами встановлено, що пішохід розташовувався на відстані 0,4 м. до електроопори в повздовжньому напрямку та 1,2 метра до краю проїзної частини. Автомобіль «Chevrolet-Cruze» знаходився в момент початку руху малолітнього пішохода на проїзну частину на відстані 49,7 м. від передньої частини до місця розташування пішохода та 0,9 м. від осі правих переднього та заднього коліс до правого краю проїзної частини. Далі в місці, де стояв малолітній пішохід перед пригодою, було виставлено пішохода-статиста і була визначена та заміряна загальна видимість пішохода, яка склала 205 м. від передньої частини автомобіля-статиста до пішохода ;
-висновком судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобілем марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 на малолітнього пішохода з фото-таблицею до нього від 18.05.2016 р., відповідно до якого швидкість автомобілю марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 безпосередньо перед наїздом на пішохода становила 65,3 км./г, що в свою чергу не відповідало вимогам п. 12.4 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля марки «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 при русі в населеному пункті зі швидкістю більше ніж 65 км./г не відповідало вимогам п. 12.4 ПДР України, згідно з яким, в населеному пункті швидкість руху не може перевищувати 60 км./г. При цьому, з моменту початку руху малолітнього пішохода, який до цього перебував в безпосередній близькості від правої межі полоси руху автомобілю, у напрямку проїжджої частини водій автомобілю «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України повинна була прийняти міри до зниження швидкості, аж до повної зупинки свого транспортного засобу. Причин технічного характеру, які б перешкоджали водію вказаного автомобілю належним чином виконати вимоги п. 12.4 ПДР України та рухатися без перевищення максимально допустимої швидкості, з наданих матеріалів кримінального провадження не вбачається. В даній дорожньо-транспортній ситуації, шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України, а саме, із застосуванням своєчасного гальмування та повної зупинки свого транспортного засобу до місця наїзду на малолітнього пішохода, водій автомобілю «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 мала технічну можливість запобігти наїзду на малолітнього пішохода як при русі з максимально допустимою в населеному пункті швидкістю, так і зі швидкістю, розрахованою в ході даного висновку. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобілю «Сhеvrоlеt-Сruze» д/н НОМЕР_1 всупереч вимогам п. 12.3 ПДР України слід розглядати як такі, що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дослідженої ДТП.

ОСОБА_15 , керуючи автомобілем, грубо порушила вимоги пунктів 1.5, 1.7, 2.3 «б», 12.3, 12.4 Правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а тому кримінальну відповідальність вона повинна нести за ст. 286 ч. 2 КК України.

При призначені обвинуваченій ОСОБА_15 покарання, необхідного та достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує, що вона вчинила необережний тяжкий злочин, особу винної, її вік, сімейний стан, зокрема наявність на її утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і малолітньої доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійне місце роботи та проживання реєстрації, позитивну характеристику, обставини, що пом`якшують її покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також, суд бере до уваги поведінку малолітнього пішохода ОСОБА_17 , яка перетинала проїзну частину дороги у невстановленому для переходу місці, та вважає, що обвинуваченій повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, однак її виправлення, на думку суду, можливо без ізоляції від суспільства, тобто із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Прокурором в інтересах держави в особі комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_15 про стягнення з неї на користь держави в особі КУ «ООДКЛ» у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 у розмірі 3448,94 грн.

Обвинувачена ОСОБА_15 позов прокурора не визнала повністю.

На думку суду, позов прокурора в інтересах КУ «ООДКЛ» підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 36,127 КПК України, ст. 1206 ЦК України, як підтверджений документально, з наданням прокурором до позову детально розрахованих фактичних витрат на вказану суму КУ «ООДКЛ» за стаціонарне лікування малолітньої потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період знаходження у лікарні з 10.03.2016 р. по 25.03.2016 р.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 заявила цивільний позов до ОСОБА_15 та ПрАТ «АСК «Омега» про відшкодування витрат на лікування потерпілої у розмірі 175840,15 грн. та моральної шкоди у розмірі 300000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_15 позов ОСОБА_7 не визнала повністю.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «АСК «Омега», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками про вручення судових повісток, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надіслав до суду свої письмові пояснення та письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив суд повністю відмовити у задоволенні позову в частині вимог до ПрАТ «АСК «Омега» з підстав відсутності у позові ОСОБА_7 медичних довідок (медичних документів), які б підтверджували факт призначення медичних препаратів, медичного приладдя, вказаних в чеках, а надані позивачкою копії проїзних документів, довідки про добровільний внесок на рахунок лікарні та договір добровільного медичного страхування не підтверджують реальних витрат на лікування і не пов`язані з лікуванням потерпілої дитини і не були призначені лікарем, у зв`язку з чим є недоведеним факт необхідності таких витрат та їх доцільність, як і придбаних позивачкою медичних препаратів, беручи до уваги існування в доданих до позову чеках групи товарів, не пов`язаних з лікуванням потерпілої дитини, які не є лікарськими препаратами і не призначались лікарем.

Суд вважає, що цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій злочином завдано майнової та/або немайнової (моральної) шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.
Правові підстави для відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в тому числі, і у випадку страхування цивільної відповідальності, визначені у ст.ст. 1187,1188,1194 ЦК України та у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV зі змінами.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням, утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, передбачено, що шкода, заподіяна особі внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини заподіювача шкоди.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи чимось обмежене.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-ІV ).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-ІV - страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-ІV (ст.ст. 9,2231,35,36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).
Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий - так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV цивільно-правова відповідальність ОСОБА_15 як власника наземного транспортного засобу за шкоду, завдану третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована полісом обов`язкового страхування ПрАТ «АСК «Омега» серії АЕ/6791726 з терміном дії з 27.11.2015 р. по 26.11.2016 р. і не заперечується у письмовому відзиві представником ПрАТ «АСК «Омега».

При цьому у вказаному полісі, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю або здоров`ю потерпілого встановлено у розмірі 100000 грн., а за шкоду, заподіяну майну потерпілого 50000 грн., розмір франшизи 0.

Демченко у відповідності до положень ст. 33 Закону № 1961-IV наступного дня після ДТП повідомила страховика про страховий випадок, що підтверджується письмовим повідомленням про ДТП від 11.03.2016 р., отриманим ПрАТ «АСК «Омега» 21.03.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом уповноваженої особи, що також не заперечується представником відповідача страховика у письмових поясненнях та відзиві на позов.

Статтею 9 зазначеного вище Закону № 1961-IV визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Статтею 22 Закону № 1961-IV встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі - відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 23 Закону від 1 липня 2004 року № 1961-IV - шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

-шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

-шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

-шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

-шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі ст. 24 зазначеного Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого - відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, доглядом та лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого - право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову - заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В той же час, у своїй Постанові від 04.07.2018 р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) колегія суддів Великої Палати Верховного Суду - висловила свою позицію, яка полягає в тому, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

З наданих законною представницею малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_7 квитанцій, касових чеків слідує про придбання медичних препаратів (ліків), медичного приладдя, без яких, як вбачається з численних медичних довідок, медичних карток та виписок амбулаторного та стаціонарного хворого, результатів УЗ-досліджень на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були предметом дослідження як судом, так комісії у складі групи експертів КУ «ООБСМЕ» при виготовленні ними висновку комісійної судово-медичної експертизи № 36 від 23.01.2019 р. неможливо було б належне лікування і одужання потерпілої ОСОБА_17 , чому була надана детальна і належна оцінка з описом відповідних призначених різними лікарями медичних у вищевказаному висновку експертами у складі комісії лікарів-експертів, які у своєму висновку оцінили та врахували призначені лікарями медичних препаратів в різних лікарнях, під час знаходження у медичних закладах на лікуванні хворої ОСОБА_17 , у зв`язку з чим, суд виходить з того, що лікування хворої дитини відбувалось не з ініціативи її матері ОСОБА_7 та за її бажанням, а саме за призначенням лікарів з чітким вказанням медичних препаратів та медичного приладдя, необхідних задля лікування дитини, якій були проведені численні коштовні хірургічні операції, які продовжуються по сьогодні і лікування дитини триває, як і триває її важка реабілітація після перенесеної травми внаслідок вищевказаної ДТП, про що також вказують лікарі-експерти у своєму висновку, яким були визначені тілесні ушкодження у малолітньої ОСОБА_17 , як тяжкі.

Судом встановлено, що розмір витрат, понесених на лікування ОСОБА_6 становить 171880,15 грн.

При цьому суд не враховує до витрат на лікування потерпілої оплату договору добровільного страхування у розмірі 3500 грн. та оплату благодійної допомоги 180 грн. і 280 грн., а усього 3960 грн., як такі, що є неналежними доказами по реальним витратам на лікування.

Вищевказаним договором страхування, ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану здоров`ю потерпілої встановлений у розмірі 100000 грн., у зв`зку з чим на користь законного представника потерпілої зазначена сума підлягає стягненню з ПрАТ «АСК «Омега», а різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди та страховою виплатою 71880,15 грн. - підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_15 (171880,15 грн. 100000 грн. = 71880,15 грн.).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України передбачено, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також, відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 2 частини 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п.п. 8,9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст. 130,132-134 КЗпП).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом встановлено, що злочинними діями ОСОБА_15 потерпілій була заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнала малолітня потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з спричиненням їй тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких дитини тривалий час перебувала на стаціонарних та амбулаторних лікуваннях, під час якого перенесла два хірургічних втручання, фактично стала інвалідом, оскільки у неї наступила стійка втрата загальної працездатності на 35%, витрачала значний час та докладала додаткові зусилля для відновлення звичайного способу та організації свого життя. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, порушення звичайного способу та ритму життя потерпілої - дитини, завдана останній моральна шкода підлягає відшкодуванню у сумі 250000 грн., яка на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 26-1 Закону - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Розмір шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої, судом визначено у сумі 171880,15 грн., а тому з ПрАТ «АСК «Омега» на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 8594 грн. (5% від 171880,15 грн.).

В той же час, з обвинуваченої ОСОБА_15 на користь ОСОБА_7 на підставі ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 241406 грн. (250000 грн. 8594 грн. = 241406 грн.).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 суд вважає необхідним відмовити.

Суд не приймає до уваги письмові заперечення представника ПрАТ «АСК «Омега» та захисника обвинуваченої ОСОБА_15 в частині безпідставності витрат на оплату проїзду потерпілої разом з матір`ю з м. Одеси до м. Києва, та у зворотному напрямку, оскільки необхідність цих витрат законними представниками потерпілої була пов`язана (покликана) з проведенням чергової медичної операції в Інституті травматології та ортопедії у м. Києві у червні-липні 2017 року, що підтверджено довідкою цього інституту та висновком комісійної судової медичної експертизи.

Також, на думку суду є безпідставними заперечення захисника обвинуваченої в частині цивільного позову законного представника неповнолітньої потерпілої про необхідність врахування при вирішенні цього позову благодійної допомоги батькам потерпілої та їй самій на лікування громадянами жителями смт. Овідіополя, оскільки вказана допомога є добровільною і розцінюється судом як благодійність громадян і не в якому разі не є намаганням матері потерпілої дитини «збагатитися за рахунок ОСОБА_15 », як вказував захисник, враховуючи той факт, що як майнова, так і моральна шкода потерпілій була завдана з вини обвинуваченої ОСОБА_15 , і саме вона, в межах, встановлених ст. 1194 ЦК України - зобов`язана відшкодувати ці збитки, яких зазнала малолітня потерпіла з вини ОСОБА_15 , внаслідок протиправних дій останньої, беручи до уваги те, що до моменту ДТП, малолітня дитина була здорова, а на даний час вона втратила своє повноцінне здоров`я, яке згідно з нормами Конституції України є найвищою цінністю в державі з урахуванням малолітнього віку потерпілої дитини, яка продовжує лікування і реабілітацію з підстав, описаних вище.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ по справі : компакт-диск № РЕР683KL14025406, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження належить зберігати при матеріалах справи.

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_15 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення судових експертиз - технічного стану транспортного засобу у сумі 791,64 грн., транспортно-трасологічної експертизи в сумі 3958,20 грн., а всього 4749,84 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема, за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Під час судових дебатів, прокурором було запропоновано застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_15 ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII, під дію якого вона підпадає, маючи на утриманні, станом на день набранням чинності цим Законом двох неповнолітніх дітей, 2005 р.н. та 2008 р.н., від чого обвинувачена категорично відмовилась з підстав відсутності її вини у скоєному злочині, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з чим повністю погодився її захисник.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» - застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_15 ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII.

Керуючись ст.ст. 36,127-129,368-371,373-376 КПК України, ст.ст. 22,23,999,1166,1167,1187,1188,1194,1195,1206 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_15 від відбування основного призначеного їй покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на неї обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов прокурора - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_12 (ІПН : НОМЕР_2 ) в дохід держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» (р/р 11143, 1143, код ЄРДПОУ 01998532, МФО 828011 в ГУДКСУ в Одеській області) в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 в лікарні 3448,94 грн.

Цивільний позов законної представниці потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» () на користь ОСОБА_7 на відшкодування майнової шкоди 100000 грн. і на відшкодування моральної шкоди 8594 грн., а усього - 108594 грн.

У відшкодування шкоди, спричиненої злочином, стягнути з ОСОБА_12 (ІПН : НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 71880,15 грн. і моральну шкоду 241406 грн., а усього 313286,15 грн.

Речовий доказ по справі : компакт-диск № РЕР683KL14025406, приєднаний до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_12 (ІПН : НОМЕР_2 ) на користь держави витрати за проведення судових авто-технічних та транспортно-трасологічних експертиз в загальному розмірі 4749,84 грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженою у той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1