Справа № 569/8647/19
УХВАЛА

23 грудня 2019 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , яке погоджено із прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 15.03.2019, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дубно, Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, не працюючої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

До Рівненського міського суду надійшло клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 20 грудня 2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке вчинене за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що 03 травня 2019 року, у період часу з 20 год. 08 хв. по 20 год. 15 хв., перебуваючи на подвір"ї будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконний збут психотропної речовини метамфетамін, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, всупереч Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, діючи з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_10 психотропну речовину метамфетамінзагальною масою 0,2328 г, яку за невстановлених обставин придбав у невстановленому місці та у невстановлений час. В результаті незаконного збуту психотропної речовини, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , отримав від ОСОБА_10 гроші в сумі 500 грн.
Крім того, 28 серпня 2019 року, у період часу з 15 год. 15 хв. по 15 год. 33 хв., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи повторно, маючи умисел на незаконний збут психотропної речовини метамфетамін, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, всупереч Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, за невстановлених обставин придбав психотропну речовину метамфетамін, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_11 психотропну речовину метамфетамінзагальною масою 0,0475 г., яку за невстановлених обставин придбав у невстановленому місці та у невстановлений час. В результаті незаконного збуту психотропної речовини, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , отримав від ОСОБА_11 гроші в сумі 1000 грн.
Крім цього, 16 вересня 2019 року, у період часу з 14 год. 40 хв. по 15 год. 05 хв., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконний збут психотропної речовини метамфетамін, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, всупереч Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, діючи з корисливих мотивів, незаконно збула ОСОБА_12 психотропну речовину метамфетамінзагальною масою 0,0187 г., яку за невстановлених обставин придбала у невстановленому місці та у невстановлений час. В результаті незаконного збуту психотропної речовини, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , отримала від ОСОБА_12 гроші в сумі 500 грн.
Таким чином, ОСОБА_13 підозрюється у незаконному придбанні та збуті психотропної речовини, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового слідства або суду, оскільки має закордонний паспорт та періодично виїжджає за межі території України, впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.
Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав.
На думку сторони обвинувачення, сукупність вказаних обставин свідчить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, наполягаючи на відсутності наведених стороною обвинувачення ризиків. Вказали, що ОСОБА_5 має на утриманні батька інваліда ІІ групи, та являється його опікуном, тому просили застосувати запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою. Окрім того ризики, заявлені слідчим не обґрунтовані, за кордон ОСОБА_5 не виїжджала, про що свідчать відмітки в паспорті.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні№0000066 від 15.03.2019, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

20 грудня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування стадії розслідування, що має місце у цьому випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що на даний час ризики, які б давала підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні.

Так,слідчий суддя враховує, що ОСОБА_13 на усі виклики слідчого з"являвся, має на утриманні батька інваліда ІІ групи, постійне місце проживання, тобто факторів, які б стримали останню від дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду. Даних про те, що ОСОБА_5 періодично виїжджає за межі території України та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження.

Сукупність встановлених у судовому засіданні обставин з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту свідчить, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч 1 ст. 183 КПКтримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Слідчий суддя вважає, що прокурором зазначена вище обставина не доведена, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Крім того, у силу ст. 177 КПК слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; репутацію підозрюваного.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання її винуватою, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-179,182,183,193,194,309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , яке погоджено із прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 15.03.2019, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 год. наступного ранку.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов"язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 20 лютого 2020 року.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 20 лютого 2020 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Дубенського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області.

Контроль на виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя

Рівненського міського суду ОСОБА_1