Дата документу 13.02.2020 Справа № 333/5331/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/657/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/5331/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.187 КК України, строком на 60 днів, тобто до 16.03.2020 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив змінити продовжений щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він має неповнолітню доньку та мати похилого віку, яка потребує його допомоги.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.187 КК, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання до 3 років позбавлення волі та від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів, може здійснити спроби переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів з корисливих мотивів, що свідчить про можливість обвинуваченого з метою власного збагачення вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Дані вимоги закону в повному обсязі були дотримані судом при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що у даній справі об`єктивно існують такі ризики як можливість переховування обвинуваченого від суду та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення та для запобігання цих ризиків необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , їх тяжкість (середньої тяжкості та особливо тяжкий), та покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у даних злочинах.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, не працює, а відтак не має постійного джерела доходу.

З`ясувавши та оцінивши в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою зможе дієво запобігти ризикам, встановленим у цій справі, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти цим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таке рішення суду не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На переконання колегії суддів подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а також є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 неповнолітньої дитини та матері похилого віку, про що стороною захисту під час апеляційного розгляду долучено відповідні документи, з огляду на встановлені у даному провадженні обставини, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Долучена захисником характеристика на обвинуваченого з місця проживання сама по собі не може істотно вплинути на вирішення питання про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4