Справа № 452/2477/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/293/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000388 від 08.06.2019 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,-

за ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ст. 72 та ч. 6 ст. 82 цього Кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини більш м`якого покарання у виді виправних робіт на строк 7 місяців 22 дні, визначеного на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2018 року, згідно якої невідбутий строк покарання у виді позбавлення на 1 рік 2 місяці 5 днів, призначений за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2012 року за п. 4) ч. 2 ст. 115 КК України, замінено на покарання у виді виправних робіт з відрахуванням 20 відсотків заробітку в доход держави і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 25 червня 2019 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Знято арешт, накладений на мобільний телефон марки «Samsung» із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» та грошові кошти в сумі 374,00 грн., на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2019 року

Зараховано у строк відбування покарання строк затримання ОСОБА_6 з 08.06.2019 по 10.06.2019.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Згідно вироку, ОСОБА_6 7 червня 2019 року о 23 год. 30 хв. неподалік магазину «Чумак», поруч з автобусною зупинкою у с. Бісковичі Самбірського району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, вирвав із рук ОСОБА_10 її сумку із шкірозамінника, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung» із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар» та гроші в сумі 1 000 грн. чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 1 300 грн., тобто вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме, злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.

На вирок суду прокурор Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу зі змінами просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ст. 72 та ч. 6 ст. 82 цього Кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини більш м`якого покарання у виді виправних робіт на строк 7 місяців 22 дні, визначеного на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2018 року, згідно якої невідбутий строк покарання у виді позбавлення на 1 рік 2 місяці 5 днів, призначений за вироком Симбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2012 року за п. 4) ч. 2 ст. 115 КК України, замінено на покарання у виді виправних робіт з відрахуванням 20 відсотків заробітку в доход держави і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом взято до уваги надані в судовому засіданні покази потерпілої, при цьому, безпідставно та необгрунтовано відкинуто як докази протокол проведення з потерпілою в ході досудового розслідування слідчого експерименту. Вказане рішення мотивоване тим, що під час судового провадження потерпіла вказала, що покази, надані нею в ході проведення слідчого експерименту за її участі, надавала під тиском та зі слів працівників міліції.
Наголошує, що доводи потерпілої про здійснення на неї тиску та застосування фізичного насильства зі сторони працівників поліції об`єктивно не підтверджуються, оскільки вона з відповідною заявою про вчинення тиску не зверталась в жодні інстанції правоохоронних органів чи державних органів влади.
Зважаючи на вищезазначене судом безпідставно перекваліфіковано дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 186 КК України.
На переконання апелянта, доводи потерпілої про те, що до неї під час досудового розслідування застосовувалися незаконні дії з боку працівників міліції, а саме методи психологічного впливу, є такими, що не віднайшли свого підтвердження у ході судового слідства, виходячи з того що для їх обґрунтування потерпілою, не було надано будь-яких доказів у розумінні ст. 84 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу частково, справу направити на новий розгляд, думку захисника та обвинуваченого, які заперечили апеляційну скаргу перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п 2) ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема: докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до ст. 94 цього Кодексу суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 4 статті 95 КПК України встановлено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За правилами ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

На переконання колегії суддів, висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.
Покликання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставними.
Так, незважаючи на заперечення апелянтом факту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, таке підтверджується показами потерпілої ОСОБА_10 , яка під час судового розгляду в суді першої інстанції вказала, що показання про застосування ОСОБА_6 щодо неї насильства вона дала зі злості на нього та під тиском працівників поліції, під час подання заяви перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Відтак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про недоцільність врахування фактичних даних, що містяться у заяві потерпілої ОСОБА_10 від 8 червня 2019 року, висновку експерта від 11 червня 2019 року № 79/19 та протоколі проведення слідчого експерименту від 10 червня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_6 вчинив насильство щодо потерпілої ОСОБА_10 під час заволодіння її майном, як докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні відкритого викрадення (грабежу) майна ОСОБА_10 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, та дії ОСОБА_6 вірно перекваліфікував із грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто з ч. 2 ст. 186 на ч. 1 ст. 186 КК України.

При цьому, 29 травня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_10 в якій остання вказує, що вирок відносно ОСОБА_6 є законним та справедливим, просить такий залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора є безпідставними та необґрунтованими.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування вироку.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а відтак підстав для скасування прийнятого судом рішення колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу зі змінами прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4