Єдиний унікальний номер 229/1408/18
Номер провадження 11-кп/804/424/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Стародуба О.Г.

суддів: Акуленка В.В., Шигірта Ф.С.

при секретарі Рябцевій Ю.С.

за участю прокурора

захисника Кулика С.В.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Донецького апеляційного суду кримінальне провадження № 0000110 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 21 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прудки район ім. Лазо, громадянина України, судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 4 ст. 407, ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді стрілка зенітника 2 відділення 1 зенітно-ракетного взводу зенітно-ракетно-артилерійської батареї військової частини А2120, діючи в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», №303/2014, п.п.4, 7, 191 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р., 14 серпня 2015 року, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини, яка на той час дислокувалась в м. Дружківка Донецької області. ОСОБА_1 ухилявся від несення обов`язків військової служби до 23 березня 2018 року, проводячи час на власний розсуд за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

В апеляційний скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції повинен був закрити кримінальне провадження, оскільки він ненавмисно покинув місце служби. Ніяких заходів про його повернення до військової служби з боку командування не приймалось. Вважає, що на досудовому розслідуванні порушено його право на захист.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін з наступних підстав.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні, оскільки судом першої інстанції при його винесенні були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

Доводи обвинуваченого в апеляції з приводу того, що порушена ст. 349 КПК України, не знайшли свого підтвердження, оскільки кримінальне провадження розглянуто у повному обсязі і з дослідженням усіх письмових доказів та допиту свідків, участь яких забезпечена сторонами провадження.

З приводу того, що судом не викликався свідок ОСОБА_2 , не заслуговує на увагу, оскільки судом першої інстанції задоволено клопотання щодо допиту свідка, але сторона захисту не забезпечила його участь в судовому засіданні, як це передбачено ст. 93 ч. 3 КПК України.

Доводи обвинуваченого щодо порушення права на захист не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться розписки про вручення повідомлення про підозру та обвинувального акту ОСОБА_1 , про наявність яких не заперечує сам обвинувачений, тому у апеляційного суду відсутні сумніви щодо вручення зазначених документів.

Отже, повідомлення про підозру та обвинувальний акт Новокщоному О.Ю. вручені в порядку, передбаченому КПК України, із роз`ясненням права мати захисника, тому апеляційний суд не вбачає порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченому ОСОБА_1 суд першої інстанції взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується незадовільно, раніше судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано визнав часткове визнання своєї провини.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючі та пом`якшуючі провину обставини, тому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі відповідає вимогам ст.65, 71 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 21 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , засудженого за ч. 4 ст. 407 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: