Справа №574/1005/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/826/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 01 серпня 2019 року, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування у строк відбуття покарання, за вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року, період з 20.05.2015 року по 13.04.2018 року його перебування в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор», для розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИЛА:

25.07.2019 року до Буринського районного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_7 , із клопотанням, яким просив зарахувати у строк відбуття покарання, за вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року, період з 20.05.2015 року по 13.04.2018 року його перебування в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VІІІ.

01.08.2019 року ухвалою Буринського районного суду Сумської області у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки, з урахуванням змісту його вимог, воно не підсудне Буринському районному суду Сумської області та повинно розглядатися судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання, тобто Ізяславським районним судом Хмельницької області.

З таким судовим рішенням засуджений ОСОБА_7 не погодився, вважав його незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та таким, що істотно порушує кримінально процесуальне законодавство України, Конституцію України та Європейську конвенцію з прав людини і основоположних свобод та позбавляє його права на доступ до правосуддя, а тому просив ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 01.08.2019 року скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції з моменту відкриття провадження.

На переконання апелянта, мотиви суду першої інстанції, щодо неможливості розгляду його клопотання по суті саме Буринським районним судом Сумської області істотно порушують ст. 6 Конвенції та позбавляють його права на доступ до правосуддя, оскільки не ґрунтуються на положеннях КПК та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і судовій практиці викладеній у численних рішеннях Європейського суду з прав людини.

Крім того, засуджений вказує, що у поданому ним клопотанні до суду першої інстанції були зазначені всі необхідні складові частини, що вимагає Закон України від 26.11.2015 року №838-VIII до ч.5 ст.72 КК України, з наведенням відповідних обґрунтувань його правової позиції та із посиланнями на конкретні обставини, а тому наголошує, що фактична відмова суду у розгляді його клопотання по суті є занадто формалізованою та позбавила його права на правосуддя.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, думку засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги засудженого підтримали та просили їх задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого заперечив та просив оскаржувану ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 вказаних вимог закону дотримався.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 15.12.2004 року вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 357 КК України та засуджений до довічного позбавлення волі.

22.03.2005 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України касаційні скарги ОСОБА_7 та інших учасників кримінального провадження були залишені без задоволенні, а вказаний вирок Апеляційного суду Сумської області, без зміни. Цього ж дня, 22.03.2005 року вирок суду звернутий до виконання, а засуджений ОСОБА_7 направлений до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» Хмельницької області для відбування покарання.

На теперішній час засуджений ОСОБА_7 тимчасово переведений до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» для розгляду скарг і клопотань, поданих ним в порядку виконання вироку та з інших підстав.

Розглядаючи зміст поданого ОСОБА_7 клопотання судом першої інстанції було встановлено те, що його вимоги зводяться до зарахування у строк його покарання строку його перебування в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» для розгляду клопотань за нововиявленими обставинами, а саме періоду з 20.05.2015 року по 13.04.2018 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII.

Такі ж вимоги, засуджений підтримує і в своїй апеляційній скарзі та вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання, з підстав того, що воно непідсудне даному суду, у зв`язку з чим порушив його право на доступ до правосуддя.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та зміст клопотання засудженого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи засудженого ОСОБА_7 вважає помилковими.

Так, відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 цієї статті встановлено, що до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, подається клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Також, згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі № 223 20/0/4 16 від 11.01.2016 року, суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний зарахувати строк попереднього ув`язнення, враховуючи його до моменту постановлення вироку. Наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановленням нового чи залишення вироку суду першої інстанції без змін, або у випадку його зміни.

Враховуючи викладене, а також те, що вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року, яким ОСОБА_7 засуджений до довічного позбавлення волі, набрав законної сили 22.03.2005 року та місцем відбування покарання є Державна установа «Замкова виправна колонія (№ 58)» Хмельницької області, судом першої інстанції вірно визначено те, що клопотання засудженого має розглядатися тим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок Ізяславським районним судом Хмельницької області.

Крім того, колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції, що розгляд даного клопотання по суті Буринським районним судом призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, абзацом 1 якої встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, оскільки виходячи з норм даного положення, розгляд по суті поданого засудженим клопотання можливий лише судом встановленим законом, яким Буринський районний суд Сумської області не являється, у зв`язку з чим доводи засудженого в цій частині колегія судді вважає безпідставними.

Доводи засудженого ОСОБА_7 , стосовно того, що незважаючи на належне оформлення поданого клопотання до суду першої інстанції, суд все ж відмовив у його задоволенні, у зв`язку з чим порушив його права на правосуддя є необгрунтованими, оскільки суд відмовив засудженому у задоволенні клопотання з підстав не підсудності саме Буринському районному суду Сумської області, а не через неналежне оформлення клопотання.

Щодо неодноразових доводів засудженого в своїй апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції його права на доступ до правосуддя, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, справа була розглянута у відкритому судовому засіданні з участю захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , яка у встановленому законом порядку була залучена через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області.

Крім того, особиста участь засудженого ОСОБА_7 під час розгляду справи судом була забезпечена шляхом доставки його до зали судового засідання, засудженому та його захиснику надавалась можливість надавати пояснення та заявляти клопотання, копію судового рішення засудженим та його захисником було отримано в день винесення рішення, тобто останні мали право на його оскарження, що свідчить про дотримання судом першої інстанції права засудженого на як на судовий захист так і на доступ до правосуддя.

Порушень матеріального та процесуального права допущених суддею під час розгляду даного клопотання ОСОБА_7 , апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи викладене, ухвала Буринського районного суду Сумської області від 01 серпня 2019 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 01 серпня 2019 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування у строк відбуття покарання, за вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року, період з 20.05.2015 року по 13.04.2018 року його перебування в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4