ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2800/20
Провадження № 1-кс/210/830/20

"19" травня 2020 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000594 від 21.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньо освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.03.2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст. 190 ч. 1 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 1 рік; 30.03.2015 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст. 190 ч. 1 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 1 рік. Визначенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2015 року, за вироками Саксаганського РС м. Кривий Ріг від 30.03.2015 року та Жовтневого РС м. Кривий Ріг від 30.03.2015 року призначено остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 1 рік; 28.09.2015 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року вирок від 28.09.2015 року відмінено в частині призначення покарання, та призначено 2 роки 6 місяців обмеження волі; 06.12.2017 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст. 390 ч. 2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць. Звільнений 04.01.2019 року по відбуттю строку покарання,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України -

ВСТАНОВИВ:
19 травня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернувся старший слідчий СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 , погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи раніше неодноразово судимий, зокрема 28.09.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 вирок від 28.09.2015 відмінено в частині призначення покарання, та призначено 2 роки 6 місяців обмеження волі та 06.12.2017 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 390 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільнений 04.01.2019 по відбуттю строку покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.

Так, 20.04.2020 року приблизно о 14:30 годині, ОСОБА_4 проходив поблизу КЗОШ №66, розташованого по вул. Вокзальна в Металургійному районі м. Кривого Рогу, де він зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_7 , з яким він пройшов у двір будинку АДРЕСА_2 і став з ним спілкуватися.

ОСОБА_4 побачивши в руках у ОСОБА_7 мобільний телефон, з метою заволодіння чужим майном та зверненням його на свою користь, повторно, шляхом, обману, під приводом зателефонувати, попросив у нього мобільний телефон, заздалегідь знаючи про свій істинний намір заволодіти вищевказаним мобільним телефоном та не повертати його ОСОБА_7

20.04.2020 року приблизно о 14:30 годині, ОСОБА_7 , будучи помилково упевненим в порядності ОСОБА_4 передав йому свій мобільний телефон марки «Nokia 2.3» з імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1261 від 29.04.2020 року з урахуванням зносу, станом цін на 20.04.2020 року складає 2771,20 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчиненого злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 2771,20 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив всі дії для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізував злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство), вчиненого повторно, обернув викрадене майно на свою користь, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд з викраденим з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, у зв`язку з чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 2771,20 гривень.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, освіта повна середня, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 30.03.2015 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, по ст. 190 ч. 1 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 1 рік; 30.03.2015 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, по ст.190 ч.1 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 1 рік. Визначенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2015, за вироками Саксаганського РС м. Кривий Ріг від 30.03.2015 та Жовтневого РС м. Кривий Ріг від 30.03.2015 призначено остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, строком на 1 рік; 28.09.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, по ст.ст.185 ч.2, 71 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 вирок від 28.09.2015 відмінено в частині призначення покарання, та призначено 2 роки 6 місяців обмеження волі; 06.12.2017 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, по ст.390 ч.2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.71 ч.1 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць. Звільнений 04.01.2019 по відбуттю строку покарання, про що йому було повідомлено про підозру 15.05.2020 на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні № 0000594.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за який передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років.

В ході проведення досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме: показання потерпілого ОСОБА_7 , оглядом місця події від 20.04.2020, оглядом предмету від 21.04.2020, показаннями свідка ОСОБА_8 , висновком судово-товарознавчої експертизи, показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , речовими доказами.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст.177 КПК України. Відповідно до положень п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставинами, які підтверджують зазначені ризики є те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, звільнившись з місць позбавлення волі 04.01.2010 року вчинив ряд навмисних корисливих кримінальних правопорушень середньої тяжкості та тяжке кримінальне правопорушення, не працює, тобто не має засобів для існування, схильний до вживання наркотичних речовин, не є інвалідом, дітей на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків. Тому враховуючи його особистість, підозрюваний ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 схильний вчинення інших кримінальних правопорушень і в подальшому може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Застава як основний запобіжний захід не може бути застосована до ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що останній ніде не працює. Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Особисте зобов`язання та домашній арешт не можуть бути застосовані у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_4 на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просила суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, але заперечував проти обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти обрання запобіжного заходу, але не такого як тримання під вартою, просив обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме, домашній арешт.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_3 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Слідчий суддя вважає, що окрім визнання ОСОБА_4 своєї вини, його причетність до вчинення злочину підтверджується обґрунтованого підозрою у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявними у провадженні доказами, а саме: показання потерпілого ОСОБА_7 , оглядом місця події від 20.04.2020 року, оглядом предмету від 21.04.2020 року, показаннями свідка ОСОБА_8 , висновком судово-товарознавчої експертизи, показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , речовими доказами.

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, тобто не має засобів для існування, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_4 . Окрім того, останній підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років, звільнився з місць позбавлення волі 04.01.2019 року. Крім того, у провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000387 від 06.03.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та у провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000852 від 09.06.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджує вчинення підозрюваним ряду корисливих кримінальних правопорушень середньої тяжкості та тяжких, що збільшує ризик втечі. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки злочин був скоєний в присутності очевидців, які в подальшому допитані в якості свідків та якими було впізнано особу ОСОБА_4 , як того хто його скоїв.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано і інші дані щодо особи ОСОБА_4 та враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 є особою раніше судимою, тому до підозрюваного слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою виключення в майбутньому існування ризиків, переховування від органів досудового розслідування та суду, запобігання можливості впливати на потерпілого та свідків по зазначеному кримінальному провадженню, а також з метою запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень. У свою чергу, такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначених ризиків, а з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Враховуючи обставини кримінального провадження вважаю за необхідне визначити підозрюваному заставу у двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 42040,00 гривень, оскільки внесення застави саме в такому (максимальному) розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18 годин 00 хвилин 19 травня 2020 року до 18 години 00 хвилин 17 липня 2020 року.

Визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 42040,00 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 на строк до 17 липня 2020 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали становить 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали суду оголошено 20 травня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1