Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/240/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ст.289 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в режимі відеконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Мелітопольського району Запорізької області, з повною загальною середньою освітою, не працює, неодружений, не має зареєстрованого місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 6 березня 2009 року за ч. 4 ст. 152 КК України до позбавлення волі на строк дванадцять років. Звільнився з місць позбавлення волі 21 вересня 2017 року,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000363,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,на 60 днів, а саме: з 14 годин 30 хвилин 05 червня 2020 року до 2 серпня 2020 року включно,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській областізнаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000363,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що під час розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виникла сварка в ході якої ОСОБА_10 завдав ОСОБА_11 близько 3-4 ударів кулаком правої руки в обличчя від чого у ОСОБА_11 на обличчі з`явилась кров. У цей час ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , завдав ОСОБА_11 декілька ударів кулаками рук в обличчя, після чого разом із ОСОБА_10 повалили ОСОБА_11 на підлогу та за допомогою шкіряного ременю зв`язали ОСОБА_11 руки за спиною. Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , діючи цілеспрямовано та за попередньою змовою, з метою помсти за образи, витягли ОСОБА_11 із квартири та не маючи відповідного дозволу від ОСОБА_11 , який є користувачем транспортного засобу на території України, відкрили автомобіль марки «BMW» модель 320D 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , куди на заднє сидіння із зав`язаними руками за спиною, силоміць посадили ОСОБА_11 . У подальшому ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , не маючи відповідного дозволу на право керування автомобілем марки «BMW» модель 320D, яким користується ОСОБА_11 , вставивши ключ в замок запалення, завів двигун автомобіля та почав рух транспортного засобу по вул. Сонячній у м. Долинська Долинського району Кіровоградської області до пров. Транспортного, у напрямку до цвинтаря, що розташовується на перехресті вул. Польової та пров. Транспортного у м. Долинська Долинського району Кіровоградської області. У цей час ОСОБА_11 , який знаходився на задньому сидінні у салоні автомобіля «BMW» модель 320D, звільнивши руки від шкіряного ременя, намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , почав з ними бійку в салоні автомобіля, в ході чого ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , діючи умисно, знову зв`язали руки ОСОБА_11 шкіряним ременем за спиною та в подальшому поїхали до цвинтаря. Прибувши до території цвинтаря по вул. Польовій у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області, ОСОБА_12 будучи обурений поведінкою ОСОБА_11 , витягнув його із заднього сидіння салону автомобіля, та продовжуючи свої дії, проявляючи агресію у поведінці, що була підсилена станом алкогольного сп`яніння, поваливши ОСОБА_11 на землю із зав`язаними руками за спиною, знайшов у салоні автомобіля сталевий кожух від насоса, яким умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завдав ОСОБА_11 близько 10-15 ударів в життєво важливий орган голову та в подальшому не припиняючи протиправність своїх дій, не зважаючи на безпорадний стан потерпілого, завдав йому близько 7-10 ударів взутою ногою в життєво важливий орган голову, та в подальшому впевнившись, що ОСОБА_11 непритомний, продовжуючи свої протиправні дії, разом із ОСОБА_10 сіли до салону автомобіля марки «BMW» модель 320D, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та поїхали у напрямку до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розпорядившись автомобілем на власний розсуд.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2020 року задоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб та із застосування насильства, що має ознаки небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Внаслідок таких дій потерпілий отримав множинні тілесні ушкодження та тепер перебуває на стаціонарному лікуванні у медичному закладі.
ОСОБА_8 будучи у стані алкогольного сп`яніння здійснював керування транспортним засобом, яким незаконно заволоділи, а також свідчить про схильність його до вчинення правопорушень.
Підозрюваний проживає в іншій області щодо місця здійснення досудового розслідування.
За характером діяння в якому підозрюється ОСОБА_8 та обставин злочину, потерпілого залишено на кладовищі, без ознак свідомості внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, тобто в безпорадному стані, тобто вчинено дії, що мають ознаки приховування злочину та переховування.
Підозрюваний не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків. Один зі свідків у своїх показаннях зазначав про побоювання з боку учасників події.
Підозрюваний раніше вчиняв злочини, у тому числі особливо тяжкий. Звільнившись з місць позбавлення волі та до погашення судимості ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нового особливо тяжкого злочину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та стосовно його підзахисного обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що з тексту висунутої підозри та показань самих підозрюваних, потерпілого і свідків вбачається, що тілесні ушкодження потерпілому були спричиненні на ґрунті раптово виниклих неприязне них відносин та спричиненні тілесні ушкодження не мають ніякого відношення до заволодіння транспортним засобом.
Умисел на заволодіння транспортним засобом виник після спричинення тілесних ушкоджень та залишення потерпілого неподалік кладовища, коли вже підозрювані без потерпілого приїхали на квартиру.
В зв`язку з відсутністю автобусного і маршрутного сполучення на території України з запровадженим карантином підозрювані вирішили взяти автомобіль потерпілого і поїхати до місць свого проживання м. Кривий ріг, та в подальшому до м. Запоріжжжя, а тому за вказаних обставин в діях підозрюваних відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.З ст.289 КК України, а тому доводи органів обвинувачення і суду щодо обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.З ст.289 КК України є поки що сумнівними і передчасними.
Вважає, що наявність всіх ризиків, визначених ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування не доведена, як і не доведено, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе лише за умови застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і застосування більш м`якого запобіжного заходу с недостатнім для запобігання наявним ризикам.
В матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що підозрюваний наразі перешкоджав чи перешкоджатиме кримінальному провадженню, чинить спроби незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, чинить спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене органом досудового розслідування не надано достатніх доказів того, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних засобів, ніж тримання під вартою, для запобігання наявним ризикам, - буде недостатнім.
На думку сторони захисту, вважаємо достатньо застосувати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, для запобігання можливим ризикам , а саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із визначенням періоду доби, протягом якого діятиме заборона залишати ним житло.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора який заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.
Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, що в свою чергу свідчить про не бажання стати на шлях виправлення, офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Причиною вчинення кримінального правопорушення було відсутність коштів та бажання одержати чуже майно, вказане свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 , в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо

ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника про відсутність ризиків на належне виконання ним процесуальних обов`язків, у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою колегією суддів не може бути враховано, оскільки останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, проживання поза межами Кіровоградської області без постійного місця проживання унеможливлює належне виконання останнім процесуальних обов`язків та надасть йому змогу вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватися від суду.
А тому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень а також, те, що ОСОБА_8 , раніше судимий, на шлях виправлення не став, не має жодних заробітків, проживає поза межами Кіровоградської області, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого та його захисників про необхідність обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме:
Довідку Комунального некомерційного підприємства «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради» підтверджується, що потерпілий ОСОБА_11 перебуває на стаціонарному лікуванні з 3 червня 2020 року з діагнозом: «Гостра черепно-мозкова травма. Забій головного мозку І ступеню. Відкритий перелом лобної кістки з проникненням у лобну пазуху. Множинні значні забійні рани лівої тім`яної та потиличної ділянки голови. Значна забійна рана лівої щоки. Розрив крила носа зліва. Забійна рана лівої глазниці. Відрив нижньої частини лівої вушної раковини, рана. Різано-колота рана правого стегна. Закритий перелом лівої ліктьової кістки із задовільним стоянням уламків. Травматичний шок І ступеню».
Показання потерпілого ОСОБА_13 встановлено, що підозрюваний з іншою особою завдали йому у квартирі тілесних ушкоджень, витягли із квартири до автомобіля, якого є володільцем, проти його волі поїхали цим автомобілем. Далі обоє наносили йому тілесні ушкодження та відвезли на кладовище.
Показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтверджується, що подія відбувалась у ніч з 2 на 3 червня 2020 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілий, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на кухні у квартирі вживали алкогольні напої. У квартирі було чути, що між останніми була суперечка та бійка. ОСОБА_15 учасники події розбудили близько 03.00 години та попросили потерпілого доставити до лікарні, оскільки на його тілі були тілесні ушкодження. Потерпілого допоміг посадити до автомобіля. Свідок ОСОБА_16 чув між учасниками сварку та бійку, однак не виходив дивитись, оскільки боявся. Зранку ОСОБА_18 та ОСОБА_17 забрали із квартири речі та залишили квартиру.
Показання свідка ОСОБА_19 будучи на кладовищі з метою догляду за могилами, виявив тіло потерпілого.
Протокол обшуку від 4 червня 2020 року з автомобіля «ВMW» модель 320D, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 вилучено речові докази, що вказують на причетність до події.
Протокол огляду місця події від 3 червня 2020 року оглянуто місце події за місцем виявлення потерпілого та вилучено речові докази.
Протокол огляду місця події від 4 червня 2020 року вилучено свідоцтво про реєстрацію автомобіля «BMW» модель 320D, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Протокол огляду місця події від 4 червня 2020 року ОСОБА_8 добровільно видав речі, що свідчать про керування транспортним засобом, яким незаконно заволоділи.

Кримінальне правопорушення в яких підозрюється ОСОБА_8 , є: особливо тяжким злочином за санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, вчиненому у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб та із застосування насильства, що має ознаки небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Внаслідок таких дій потерпілий отримав множинні тілесні ушкодження та тепер перебуває на стаціонарному лікуванні у медичному закладі.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, у ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2020 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2020 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000363,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,на 60 днів, а саме: з 14 годин 30 хвилин 05 червня 2020 року до 2 серпня 2020 року включно, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_20 Ремез