У Х В А Л А Справа № 932/15975/19

Ім`ям України Провадження № 1-кс/932/9780/19

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0001454 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , що погоджене із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у якому прохає накласти арешт на тимчасово вилучене майно у вигляді врожаю соняшнику, вагою 56020 кг.

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001454 від 26.11.2018 року, що відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, щодо самовільного зайняття земельних ділянок та засівання вказаних територій сільськогосподарськими культурами на території Дніпропетровської області. За інформацією відділу у м. Павлограді УСБ України у Дніпропетровській області, останніми встановлений факт самовільного зайняття земельної ділянки на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області без відповідних документів, що підтверджують право власності на відповідну земельну ділянку або укладених договорів/угод оренди. Так, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0658, загальною площею 252,16 Га, яка входить до складу державного лісового фонду Павлоградського лісництва, частково розробляється та засіяна сільськогосподарською культурою -соняшником, на площі приблизно 48,9069 Га (координати поворотних точок меж земельної ділянки: широта 5368490.1370, довгота 5349716.4060; широта 5368059.3310 довгота 5350426.7000; широта 5367560.5780; довгота 5350111.9760; широта 5368045.3130; довгота 5349451.4230). Відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою №ЯЯ044798, виданого на підставі рішення Павлоградської райдержадміністрації Дніпропетровської області №906-р-10 від 29.12.2018, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0658 загальною площею 252,16 Га, яка розташована та території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, перебуває у користуванні ДП «Павлоградське лісове господарство». Допитаний як свідок директор ДП «Павлоградське лісове господарство» ОСОБА_5 показав, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0658 загальною площею 252,16 Га, яка розташована та території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, дійсно перебуває у користуванні ДП «Павлоградське лісове господарство» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою №ЯЯ044798, виданого на підставі рішення Павлоградської райдержадміністрації Дніпропетровської області №906-р-10 від 29.12.2018. Вказана земельна ділянка має цільове призначення «Для ведення лісового господарства» та в повному обсязі використовується за призначенням. У березні 2019 року посадовими особами ДП «Павлоградське лісове господарство» встановлений факт самозахвату невстановленими особами частини вищевказаної земельної ділянки ,площею приблизно 50 Га, для вирощування соняшника. За вказаним фактом ОСОБА_5 звернувся до Павлоградської місцевої прокуратури. Павлоградська місцева прокуратура направила відповідні матеріали до Павлоградського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області. На теперішній час заходів реагування співробітниками поліції та прокуратури м. Павлограда вжито не було, не було проведено жодної слідчої дії за участі директора ДП «Павлоградське лісове господарство» ОСОБА_5 . Крім цього, ОСОБА_5 зазначив, що ДП «Павлоградське лісове господарство» не укладало будь-яких угод щодо передачі в оренду чи користування для ведення сільськогосподарських робіт земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0658, загальною площею 252,16 Га.

На підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2019 року , 03.10.2019 року проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0658. Проведеним оглядом встановлено, що частина земельної ділянки, площею приблизно 48,9069 Га, оброблена та щільно засіяна сільськогосподарською культурою соняшником, який під час проведення огляду знаходився у доглянутому стані. Крім цього, до проведення огляду був залучений спеціаліст геодезист 1 категорії Дніпропетровської регіональної філії «ЦДЗК» ОСОБА_6 . В ході огляду останнім було складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Площа посівів соняшника на вищевказані земельній ділянці становить 48.9069 га. Також, відповідно до інформації з публічної кадастрової карти, вказана земельна ділянка належить до категорії земель державної власності. Цільове призначення: для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. На підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2019 року, 21.10.2019 року проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0658 та з метою збереження речових доказів у вигляді врожаю соняшнику, що набутий внаслідок вчинення злочину, з метою недопущення їх знищення та втрати, органом досудового розслідування прийнято рішення щодо вилучення вищевказаного врожаю посівів соняшника на частині вищевказаної земельної ділянки за допомогою зернозбиральної техніки. Загальна вага зібраного врожаю становила 56020 кг. Зазначений врожай соняшника був переданий на на відповідальне зберігання ТОВ «Агро КМР». Врожай сільськогосподарської культури соняшника, що знаходився на частині вищевказаної земельної ділянки, відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, що одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходом від нього. Також, згідно зі ст. 98 КПК України, врожай соняшника є предметом, що був об`єктом кримінальних протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, врожай сільськогосподарської культури соняшника, що знаходився на вказаній земельній ділянці, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. 23.10.2019 року постановою слідчого ОСОБА_3 врожай сільськогосподарської культури соняшника, вагою 56020 кг, що знаходився на частині земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:0658), площею посівів 48.9069 Га, на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001454 від 26.11.2019 року. Незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження останнього, зокрема внаслідок збору врожаю соняшника, будуть втрачені сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню.

Встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001454, що відкрито 26.11.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч.2 ст. 364 КК України, зокремА, за фактом самовільного зайняття земельних ділянок та засівання їх територій сільськогосподарськими культурами на території Дніпропетровської області.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року по справі № 200/9848/19 дозволено слідчому СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 та слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001454 від 26.11.2018 року, проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0658, загальною площею 252,16 Га, яка входить до складу державного лісового фонду Павлоградського лісництва, та яка частково розробляється та засіяна сільськогосподарською культурою-соняшником, на площі приблизно 48,9069 Га, (координати ділянки: широта 48.94044, довгота 36.1905; широта 48.24134, довгота 36.212; широта 48.9485; довгота 36.4019; широта 48.0884; довгота 36.90095) на предмет виявлення порушень діючого законодавства України.

З 21 по 23 жовтня 2019 року слідчим СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , на підставі вказаної ухвали слідчого судді, проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0658, площею 48,9069 Га, в ході якого, із залученням сільськогосподарської техніки, виявлено та вилучено 56020 га соняшника, який передано на зберігання до зерносховища ТОВ «Агро КМР», яка розташовано по вул. Чкалова, 77 у с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, що підтверджується протоколом огляду.

Постановою слідчого ОСОБА_7 від 23 жовтня 2019 року врожай соняшнику, вагою 56020 кг., що вилучений в ході огляду земельної ділянки, визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню.

23 жовтня 2019 року врожай соняшнику, вагою 56020 кг. переданий на відповідальне зберігання ТОВ «Агро КМР», про що складено акт приймання-передачі та розписку.

24 жовтня 2019 року до суду надійшло це клопотання слідчого про арешт майна, яке протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 24 жовтня 2019 року передано у провадження судді ОСОБА_8 .

Слідчим суддею ОСОБА_8 клопотання у строк, визначений ч. 1 ст. 172 та ч. 6 ст. 173 КПК України не розглянуто. Відповідно до матеріалів справи, підставою відкладення розгляду клопотання слідчим суддею ОСОБА_8 стала зайнятість в іншому процесі (тричі), перебування на лікарняному та у відпустці.

Протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 04 лютого 2020 року це клопотання передано у моє провадження.

Вирішуючи клопотання слідчого ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна виходжу з наступного.

Згідно із вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Відповідно до вимог ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Викладені слідчим обставини та надані ним докази свідчать про те, що вилучений врожай соняшнику може бути речовим доказом злочину, що виразився у самовільному зайнятті земельної ділянки та її використанні під посів сільськогосподарської культури. Через те, що врожай соняшнику міг бути одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а слідчим отримано попередній дозвіл слідчого судді на огляд земельної ділянки, у органу досудового розслідування були усі підстави для його вилучення, відповідно до вимог ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України.

Клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене 23 жовтня 2019 року майно у вигляді врожаю соняшнику надійшло до суду 24 жовтня 2019 року, тобто подане ним у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На цей час строк, протягом якого слідчий суддя може постановити ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна сплив, оскільки з моменту вилучення майна минуло більше трьох місяців. Через те, що і норма п. 3 ч. 1 ст. 169, і норма ч. 6 ст. 173 КПК України, що обов`язкові для застосування слідчим суддею, встановлюють заборону на арешт тимчасово вилученого майна по спливу певного строку, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001454 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1