Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року у кримінальному провадженні №0000071 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 18 лютого 2020 року) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено клопотання слідчого СВ Корецького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, а саме до 19 год. 30 хв. 20 квітня 2020 року. Також відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 про застосуваня до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді незаконною та не обгрунтованою. Вказує, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний зможе вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Однак, на думку захисника підозрюваного, оголошена ОСОБА_4 підозра є необгрунтованою, оскільки доказів вчинення ОСОБА_4 , злочину за ч.2 ст.345 КК України немає. Разом з тим, в ухвалі слідчого судді не зазначено жодного ризику, передбаченого ч.2 ст.177 КПК України, для запобігання яких до підозрюваного застосовано вказаний запобіжний захід. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зазначив в ухвалі, що такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та забезпечить дотримання розумних строків судового розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які просили задовольнити апеляційну скаргу та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 20 лютого 2020 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. Зокрема, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено максимальне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, та вказаний злочин, має суспільно - небезпечний характер. Крім того, посередня характеристика підозрюваного за місцем проживання, відсутність таких стримуючих факторів як постійне місце роботи, наявність двох судимостей, які у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, в своїй сукупності із вищезазначеними обставинами дають усі підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо необгрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо гарантування належної процесуальної поведінку підозрюваного, у апеляційній скарзі вказано не було, так само як, і не було встановлено у судовому засіданні апеляційного суду.

Разом з тим, апеляційним судом враховується той факт, що по справі необхідно провести значний обсяг слідчих дій, спрямованих на отримання та перевірку отриманих доказів у кримінальному провадженні, ознайомити підозрюваного та його захисника з матеріалами досудового розслідування, забезпечити їх право на ознайомлення з даними матеріалами в повному обсязі, з наданням достатнього часу такого ознайомлення.

За вказаних обставин, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що клопоче захисник підозрюваного, немає, а сама незгода із застосованим запобіжних заходом не вказує про необґрунтованість судового рішення, постановленого слідчим суддею.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3