ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/6155/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/663/20 Суддя доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/818/663/20 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Первомайського району Харківської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 29 липня 2019 року приблизно о 10:55 год., ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , із причепом з транзитним номерним знаком НОМЕР_2 , рухався по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони вул. Білгородське Шосе у напрямку вул. Лагеної у м. Харків зі швидкістю приблизно 70 км/год.
Під час руху по вказаній автодорозі, в районі 476 км+406 м, ОСОБА_7 , діючи необережно, не переконавшись у безпеці своїх дій, обрав небезпечну швидкість руху та прийоми керування автомобіля, при яких він допустив втрату контролю над керуванням автомобіля та виїхав на зустрічну смугу руху, чим порушив п.12.1 Правил Дорожнього руху України, згідно з яким:
-12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , що рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_9 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/526-А/19 від 19.08.2019 середньої тяжкості тілесне ушкодження по критерію тривалістю розладу здоров`я: травма правої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому правого наколінника із садном на правому коліні.
Порушення п.12.1 Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_7 , згідно з висновками судово-автотехнічних експертиз №7/836/837 СЕ-19 від 26.08.2019, №7/841/842 СЕ-19 від 27.08.2019, №7/843/844 СЕ-19 від 27.08.2019, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що, на момент ухвалення вироку ОСОБА_7 виповнилося 64 роки, а тому відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він має право на призначення пенсії. Однак суд, у порушення вимог ч.3 ст.61 КК України, призначив ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді обмеження волі, яке не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку. Указав, що суд у вироку не зазначив обставин, за якими він дійшов висновку про можливість не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити вирок суду без змін, представника потерпілого, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі не призначається особам, що досягли пенсійного віку.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Відповідно матеріалам кримінального провадження ОСОБА_7 на момент ухвалення вироку досяг 64 річного віку, а тому відповідно до вищевказаного закону є особою пенсійного віку.

Однак, у порушення вимог ч.3 ст.61 КК України, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, що згідно п.2 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку.

Однак, згідно наведеному у ч.1 ст.420 КПК України вичерпному переліку підстав для ухвалення свого вироку судом апеляційної інстанції, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не є підставою для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.2 ч.1 ст.7 КПК України такої загальної засади кримінального провадження, як законність, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути вказані вище порушення вимог кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, і ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Так як, вирок скасовується з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, доводи апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області про необхідність застосування додаткового покарання, колегія суддів не перевіряє, оскільки ці доводи підлягають перевірці при новому судовому розгляді.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: