Справа № 369/7388/20
Провадження №1-кс/369/1552/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , представник підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001531 від 16.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1, ст. 166 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 16.03.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001531 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 126-1, ст. 166 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також всупереч вимогам ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності; дисципліна і порядок у сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно систематично вчиняла фізичне та психологічне насильство по відношенню до свого рідного сина неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 неодноразово, без наявних на те причин, тобто, не маючи підґрунтя, вчиняла по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 дії, що виражались у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликала у потерпілого ОСОБА_7 побоювання за свою безпеку, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.
Зокрема, ОСОБА_4 будучи матір`ю одиначкою відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, знаючи і усвідомлюючи, що окрім неї у неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше не має інших близьких родичів та він не має змоги самостійно захистити свої права, весною 2017 року ОСОБА_4 вигнала свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 із місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Після чого, потерпілий ОСОБА_7 , а саме, рідний син ОСОБА_4 , провів на вулиці тривалий час абсолютно позбавлений захисту та піклування зі сторони матері. Весною 2019 року ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії направленні на фізичне та психологічне насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 повторно вигнала його з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Так, вказані протиправні та умисні дії ОСОБА_4 призвели до певної проблематизації та погіршення якості життя неповнолітнього і наповнили його стресогенними факторами, особливості її виховної поведінки вкрай негативно вплинули на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя потерпілого ОСОБА_7 та призвели до формування у нього соціальних комплексів неповноцінності та тривалих порушень в основних сферах його життєдіяльності, які протягом тривалого часу унеможливлювали його повноцінне соціальне функціонування, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №216 від 29.04.2020 року.
В подальшому, неповнолітній ОСОБА_7 будучи позбавлений захисту та піклування зі сторони матері, був змушений просити притулку у рідної тітки ОСОБА_8 .
Так, під час проживання за адресою АДРЕСА_2 , відносно неповнолітнього ОСОБА_7 систематично здійснювалося фізичне та психологічне насильство з боку його рідної тітки ОСОБА_8 , яка діяла на прохання своєї сестри ОСОБА_4 .
А саме, ОСОБА_8 вчиняла відносно свого племінника неповнолітнього ОСОБА_7 дії, що мають характер та ознаки психологічного насильства, які виразилися у безпричинних, не маючи на те підґрунтя конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки та фізичним насильством, що виразилося в нанесенні побоїв.
Внаслідок чого неповнолітньому ОСОБА_7 було завдано фізичний біль та психологічні страждання, а саме, особливості виховної поведінки ОСОБА_8 вкрай негативно вплинули на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя ОСОБА_7 , а тому призвели до накопичення у нього емоційних переживань з надзвичайними та надцінними почуттями ненависті до своєї тітки ОСОБА_8 . Крім того, діями ОСОБА_8 потерпілому завданий суттєвий психотравмувальний вплив, тобто спричинені суттєві психологічні страждання, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №216 від 29.04.2020 року.
Також, 18.10.2019 ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, на прохання своєї сестри ОСОБА_4 вигнали неповнолітнього ОСОБА_7 з місця його тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 . В результаті чого, неповнолітній ОСОБА_7 будучи повністю позбавлений піклування, належних умов для проживання, засобів для існування та продуктів харчування, три дні і дві ночі, в період часу з 18 по 20 жовтня 2019 року провів на вулиці, ночуючи в під`їзді.
В подальшому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою домовленістю із своєю сестрою ОСОБА_4 , в період часу з 28 лютого по 01 березня 2020 року перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , умисно заподіювала неповнолітньому ОСОБА_7 побої, які виразилося у нанесенні ударів руками, ногами, шнуром від комп`ютера та рюкзаком по різним частинам тіла та по голові, чим спричинила йому тілесні ушкодження, фізичний біль та психологічні страждання.
Згідно висновку експерта № 92/Д від 18.05.2020 року, при судово-медичному огляді 02.03.2020 року у неповнолітнього ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно верхньої повіки лівого ока, синець лівої вилиці, синець правого плеча, три синці правого передпліччя, синець лівої гомілки, які утворилися від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, злісно ухилялася від виконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, а саме по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у системному ухиленні від виховання сина, незабезпеченні йому безпечних умов перебування за місцем проживання.
Так, протягом тривалого часу ОСОБА_4 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняла по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликала у потерпілого ОСОБА_7 побоювання за свою безпеку, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдала шкоду його психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониженні самооцінки, втрати позитивних емоцій, безсоння, тощо.
Зокрема, ОСОБА_4 будучи матір`ю одиначкою відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, знаючи і усвідомлюючи, що окрім неї у неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше не має інших близьких родичів та він не має змоги самостійно захистити свої права, весною 2017 року ОСОБА_4 вигнала свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 із місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Так, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 , а саме, рідний син останньої, провів на вулиці тривалий час абсолютно позбавлений захисту та піклування зі сторони матері.
Крім того, весною 2019 року ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії направленні на фізичне та психологічне насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 повторно вигнала його з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . Після чого, неповнолітній ОСОБА_7 будучи позбавлений захисту та піклування зі сторони матері, був змушений просити притулку у рідної тітки ОСОБА_8 .
Під час проживання за адресою АДРЕСА_2 , відносно неповнолітнього ОСОБА_7 його рідна тітка ОСОБА_8 систематично здійснювала фізичне та психологічне насильство, що виразилося у безпричинних, не маючи на те підґрунтя конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки та фізичним насильством, що виразилося в нанесенні побоїв.
Окрім цього, 18.10.2019 року ОСОБА_8 діючи на прохання своєї сестри ОСОБА_8 вигнала неповнолітнього ОСОБА_7 з місця його тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 . В результаті чого, неповнолітній ОСОБА_7 будучи повністю позбавлений піклування, належних умов для проживання, засобів для існування та продуктів харчування, три дні і дві ночі, в період часу з 18 по 20 жовтня 2019 року провів на вулиці, ночуючи в під`їзді.
В подальшому ОСОБА_8 , діючи за попередньою домовленістю із своєю сестрою ОСОБА_4 , в період часу з 28 лютого по 01 березня 2020 року перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , умисно заподіювала неповнолітньому ОСОБА_7 побої, які виразилося у нанесенні ударів руками, ногами, шнуром від комп`ютера та рюкзаком по різним частинам тіла та по голові, чим спричинила йому фізичний біль та психологічні страждання.
Згідно висновку експерта № 92/Д від 18.05.2020 року, при судово-медичному огляді 02.03.2020 року у неповнолітнього ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно верхньої повіки лівого ока, синець лівої вилиці, синець правого плеча, три синці правого передпліччя, синець лівої гомілки, які утворилися від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказані вище злочинні дії ОСОБА_8 вчинялися на прохання рідної сестри останньої, а саме, ОСОБА_4 .
Отже, систематичне, злісне не виконання ОСОБА_4 встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, спричинило тяжкі наслідки, а саме, встановлено, що особливості виховної поведінки останньої вкрай негативно вплинули на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя її рідного сина ОСОБА_7 та призвели до формування у нього соціальних комплексів неповноцінності та тривалих порушень в основних сферах його життєдіяльності, які протягом тривалого часу унеможливлювали його повноцінне соціальне функціонування, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №216 від 29.04.2020 року.
Окрім цього, встановлено, що особливості виховної поведінки ОСОБА_8 вкрай негативно вплинули на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя ОСОБА_7 , а тому призвели до накопичення у нього емоційних переживань з надзвичайними та надцінними почуттями ненависті до своєї тітки ОСОБА_8 що сприяло скоєнню ним кримінального правопорушення, що також підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №216 від 29.04.2020 року.
В наслідок чого, неповнолітній ОСОБА_7 не маючи інших можливостей захистити себе від протиправних посягань, за допомогою двох кухонних ножів вчинив замах на життя своєї рідної тітки ОСОБА_8 та її малолітнього сина ОСОБА_9 .
В результаті чого, неповнолітнього ОСОБА_7 було затримано та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1,2 ч.2 ст.115 КК України.
У вчиненні вказаних злочинів підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровськ, громадянка України, українка, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима.
Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ст. 166 КК України, є заява ОСОБА_7 від 25.03.2020, прокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.04.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.03.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.04.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.05.2020 року, висновком судово-психіатричної експертизи № 216 від 29.04.2020 року, висновком судово-медичної експертизи № 92/Д від 18.05.2020 року, іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Відповідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, який відповідно до ст. 166 КК України карається позбавленням волі на строк до 5-ти років та у вчиненні злочину невеликої тяжкості, який відповідно до ст. 126-1 КК України карається позбавленням волі на строк до 2-х років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам:
переховуватися від органів досудового розслідування та суду,
незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні.
Так, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що для ухилення від покарання ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрювана, усвідомлюючи можливість реального покарання за вчинені злочини, який за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5-ти років, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваної з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, варто врахувати, що в даному випадку підозрювана не має постійного місця роботи, немає на утриманні батьків похилого віку, тобто немає таких стійких соціальних зв`язків, які б втримали її від зміни місця проживання з метою переховування.
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого нею злочину, існує реальний ризик залишення нею місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.
Реальним є і ризик впливу підозрюваною ОСОБА_4 на свідків та потерпілого у даному провадженні. Так ОСОБА_4 зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого, зокрема на зміну їх показів та уникнення ними явки до слідчого, прокурора, суду, з метою в подальшому уникнути покарання за кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 має місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , тому до неї може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та (або) суду, незаконно впливати на свідків.
За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до 5-ти років, орган досудового розслідування приходить до висновку, що до ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Під час судового засідання прокурор вимоги клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_4 , та захисник ОСОБА_5 просили відмовити в обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши пояснення підозрюваного, захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, надавши оцінку поясненням учасників судового розгляду та матеріалам, що містяться разом з клопотанням, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.
Таким чином, вважаю, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 179 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184,193,194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001531 від 16.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1, ст. 166 КК України, - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, українки, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 50 діб, до 12 серпня 2020 року.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 50 діб обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо неї;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо неї, про зміну свого місця проживання.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1