Справа № 635/214/20
Провадження по справі №1-кс/635/88/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 04 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 04 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про арешт майна, в якому просить накласти арешт грошові кошти у сумі 4000 грн., які ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав від ОСОБА_5 , за проданий двигун від автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки вказані грошові кошти мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження іншим особам. Вказані грошові кошти передати для зберігання до ячейки АТ «Укрексимбанк», у відповідності до угоди з ГУНП в Харківській області.

Клопотання обґрунтовується тим, що 04 січня 2020 року до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області із заявою звернувся ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що в ніч з 03 січня 2020 року на 04 січня 2020 року невстановлені особи заволоділи належним йому автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. « НОМЕР_1 », який знаходився на узбіччі а/д «Київ Харків - Довжанський» неподалік від повороту на м. Люботин Харківської області.
Вказане повідомлення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 04.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Під час проведення досудового слідства було встановлено, що до скоєння вказаного злочину пов`язаного із незаконним заволодінням транспортного засобу причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

05 січня 2020 року до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою звернувся ОСОБА_4 , який добровільно видав грошові кошти у сумі 4000 грн., які він отримав від ОСОБА_5 , за проданий двигун від автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , які у подальшому згідно діючого законодавства України можуть бути визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні, та без накладення арешту можуть бути знищені, передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення, передбченого ч.1 ст.289 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Вивчивши надані документи та матеріали, якими обґрунтоване клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, думку прокурора, який підтримав клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

04 січня 2020 року до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП України в Харківській області із заявою звернувся ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що в ніч з 03 січня 2020 року на 04 січня 2020 року невстановлені особи заволоділи належним йому автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. « НОМЕР_1 », який знаходився на узбіччі а/д «Київ Харків - Довжанський» неподалік від повороту на м. Люботин Харківської області.
Вказане повідомлення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 04.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання, під час проведення досудового слідства було встановлено, що до скоєння вказаного злочину пов`язаного із незаконним заволодінням транспортного засобу причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

05 січня 2020 року до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою звернувся ОСОБА_4 , який добровільно видав грошові кошти у сумі 4000 грн., які він отримав від ОСОБА_5 , за проданий двигун від автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно частини 1 , 7 статті 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку коли арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1 частини другої ст. 170 КПК України), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, при цьому відповідно до абзацу другого частини десятої цієї статті не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що вказані грошові кошти мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стаття 289 КК України передбачає відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом. Закінченим злочин вважається з моменту, коли транспортним засіб почав рухатися унаслідок запуску двигуна чи буксировання або ж перевезення на іншому транспортному засобі.
Отже, в даному випадку має місце вже закінчений злочин, а тому грошові кошти, які в подальшому після заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 отримав ОСОБА_4 за продаж двигуна не відповідают критеріям речового доказу, визначених ст. 98 КПК України, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання про арешт грошових коштів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 187-191 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 04 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1