Справа № 212/7269/18
1-кп/214/454/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002019 від 15.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст. 355 КК України,

сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 на 60 діб, оскільки останній вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, може переховуватись від суду, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому вважає, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_10 , кожен окремо, заперечували проти клопотання прокурора, вважаючи за необхідне змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 їх захисники, потерпілий ОСОБА_9 , кожене окремо, підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_5 просили змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 суд зазначає, що в судовому засіданні прокурор не надав суду переконливих доказів наявності ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, обмежившись загальними формулюваннями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п.1, 3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судовий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п. 61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи, дійшов висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувати недоцільно та вважає за можливе змінити його на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт, який забезпечить виконання обов`язків обвинуваченим, належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з носінням електронного засобу контролю з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 314-316, 371, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч.3 ст.289 КК України із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю строком на два місяці, тобто до 25 вересня 2020 року, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Для виконання обраного запобіжного заходу покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: не залишати місце фактичного мешкання АДРЕСА_1 цілодобово, окрім, як за дозволом прокурора чи суду; заборонити контакти із будь-якими іншими учасниками кримінального провадження №0002019, окрім прокурора, суду чи захисника; носити засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти негайно із зали судового засідання.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та органу внутрішніх справ який контролю поведінку обвинуваченого під домашнім арештом для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 13.00 год. 24.07.2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_3

ОСОБА_2