Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2570/19
Провадження № 1-в/644/80/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , засудженого - ОСОБА_4 , представника ХВК № 43 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно у режимі відео конференції під час трансляції з Державної установи « Харківська виправна колонія( № 43)» , у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в залі судових засідань № 2-Б

клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст. 71 КК України Галицьким районним судом м.Львова 31.05.2016 року до 5 років позбавлення волі, про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення посилаючись на те, що він відбуває покарання в Харківській виправній колонії № 43 за вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2016 року до 5 років позбавлення волі, строк покарання закінчується 03.06.2020 року.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, бо клопотання є безпідставним, відсутні підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зазначив, що за період з квітня 2019 року по квітень 2020 року засуджений ОСОБА_4 мав можливість отримати чергове заохочення, однак жодного заохочення він так і не має на цей час, тому не вбачається підстав для застосування ст. 81 КК України.

Засуджений підтримав клопотання, просив його задовольнити, пояснив, що він не працює на виробництві в установі, перешкод для цього з боку адміністрації установи йому не чинилося, в такому стані подій є лише його вина, жодного заохочення за вказаний період він так і не отримував.

Опитаний в судовому засіданні представник ХВК №43 ОСОБА_5 окрім надання суду інформації щодо участі ОСОБА_4 у роботах з благоустрою установи та щодо погашення раніш накладених на засудженого стягнень та відсутності таких на цей час, пояснив суду, що дійсно ОСОБА_4 за вказаний період, після засідання комісії 10.04.2019 року, яка відмовила засудженому в направленні подання про умовно дострокове звільнення до суду, жодних заохочень не мав, на виробництві в установі не працював, ініціативи щодо переведення до бригади на виробництво не виявляв, характеризується посередньо, фактичних даних щодо доведення засудженим свого виправлення не зафіксовано.

Вивчивши письмове клопотання засудженого ОСОБА_4 , його усні пояснення в суді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання з підстав, як на його думку, відсутності достатніх підстав вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, пояснення представника ХВК № 43 щодо відсутності заохочень та погашення стягнень відносно засудженого та відсутності фактів, що свідчать про його виправлення, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Судом встановлено, що на теперішній час засуджений відбув 2/3 частини призначеного йому покарання, крім того характеристики, що маються в матеріалах особової справи, та пояснення представника установи свідчать про відсутність підстав, передбачених ст.81 КК України. Суду надано дані, що засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що й не спростовано самим засудженим ОСОБА_4 , при цьому суд враховує, що ініціативи до праці засуджений не виявляв, перешкод з боку адміністрації ХВК № 43 в цьому йому не чинилося, визнає, що в небажанні працювати на виробництві установи присутня лише його вина, заохочень не досяг, у зв`язку з чим і не отримав. Вказані факти та обставини свідчать про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 ст. 81 КК України, бо передбачених законом підстав для застосування до останнього умовно-дострокового звільнення не наведено, не зазначено ані засудженим, ані прокурором, ані адміністрацію колонії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не довів своє виправлення, що не спростовано ним самим, а навпаки підтверджено адміністрацією колонії, а саме щодо відсутності сумлінного ставлення засудженого до праці, щодо відсутності заохочень, щодо відсутності для цього перешкод з боку адміністрації колонії, у зв`язку із чим подальше його перебування в колонії є доцільним та законні правові підстави умовно-дострокового його звільнення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 376, п.2 ч.1 ст. 537, 539 КПК України, ст.81 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст. 71 КК України Галицьким районним судом м.Львова 31.05.2016 року до 5 років позбавлення волі, про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: