печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадження №0000801 від 04.04.2018 року,-

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадження №0000801 від 04.04.2018 року.

Просить скасувати арешт майна, вилученого під час обшуку 22.03.2019 року, а саме мобільного телефону Apple iPhone №А1784FCCG-E3092IC579C-E3092A, що належить ОСОБА_3 , який накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2019 року.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що накладений на майно мобільний телефон Apple iPhone №А1784FCCG-E3092IC579C-E3092A арешт є необґрунтованим та безпідставним, зважаючи на те, що жодної підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення власнику майна, а саме ОСОБА_3 не оголошувалась, вона не є підозрюваною по даній кримінальній справі, то арешт, накладений на мобільний телефон марки Apple iPhone №А1784FCCG-E3092IC579C-E3092A , підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду клопотання була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, клопотання підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду клопотання була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, заперечувала проти скасування арешту майна, оскільки на теперішній час отримано повідомлення з ДНДЕКЦ про неможливість проведення експертизи вилученого мобільного телефону у зв`язку із відсутністю код-паролю до електронної пам`яті мобільного телефону, та ОСОБА_3 повідомити код-пароль відмовилась, а отже, на даний час не представилось можливості дослідити вміст вилученого телефону та встановити наявність чи відсутність в ньому інформації, яка б мала значення для кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність заявника на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000801 від 04.04.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 206-2, ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 376 КК України.

22.03.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2019 року у провадженні №757/8832/19-к за клопотанням заступника Генерального прокурора державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_5 про проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000801 від 04.04.2018 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресом: АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належить на праві приватної власності сину ОСОБА_3 - ОСОБА_7 . В ході проведеного обшуку, відповідно до протоколу від 22.03.2019 року , було вилучено майно мобільний телефон марки Apple iPhone №А1784FCCG-E3092IC579C-E3092A, який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2019 року за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , на майно - мобільний телефон марки Apple iPhone №А1784FCCG-E3092IC579C-E3092A, який вилучено під час обшуку, накладено арешт.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2019 року про накладення арешту майно - мобільний телефон марки Apple iPhone №А1784FCCG-E3092IC579C-E3092A, встановлено, що вказаний мобільний телефон має значення речового доказу у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому підлягає збереженню.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадження №0000801 від 04.04.2018 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1