Ухвала
іменем України
24 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 591/9618/13-к
провадження № 51-953впс19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Подання, яке надійшло до Верховного Суду в порядку частини 3 статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), обґрунтовується тим, що заявник оскаржує бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину суддями Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що відповідно до частини 2 статті 32 КПК унеможливлює розгляд провадження вказаним судом.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання належить залишити без задоволення на таких підставах.
Відповідно до частини 2 статті 32 КПК кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення повинно здійснюватися судом найбільш територіально наближеним до суду, в якому останній обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці.
Крім того, пунктом 3 частини 1 статті 34 КПК встановлено обов`язок суду, який згідно з частинами 2 та 3 цієї ж статті вирішує питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, передати кримінальне провадження на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Разом із тим, статтею 42 КПК визначено статус підозрюваного та обвинуваченого. Матеріали провадження не містять даних, які б підтверджували, що судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають такий процесуальний статус. А сам по собі факт звернення особи із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення, на його думку, суддями кримінального правопорушення, не є законною підставою для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.
Також у матеріалах провадження не міститься даних, які свідчать про необхідність передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду з огляду на положення пункту 2 частини 1 статті 34 КПК, що передбачає таку можливість, коли після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.
З огляду на викладене підстав, передбачених частиною 1 статті 34 КПК, для передачі провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає, тому клопотання Київського апеляційного суду задоволенню не підлягає.
Керуючись статтею 34 КПК, Суд
постановив:
Подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань з одного суду апеляційної інстанції до іншого залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3