Справа № 460/5019/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1224/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 рокуу м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 19 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 19.09.2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , 23.08.2018 о 16 год. 30 хв., на вул.Ковальчика, 95 в с. Нагачів Яворівського району Львівської області, керуючи автомобілем «Volvo S40» р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5,1.10 (в частині термінів «дати дорогу» та «небезпека для руху»), Розділу 2 п.2.3 «б», «д», Розділу 12 п.п.12.1, 12.4 ПДР України, проявив неуважність та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у населеному пункті рухався зі швидкістю більше 50 км/год, внаслідок чого втратив контроль над автомобілем та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, а саме зустрічного зіткнення з автомобілем «Opel Meriva» н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , як наслідок останній отримав закритий перелом лівої стегнової кістки, що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я, а пасажир цього ж автомобіля малолітня ОСОБА_9 отримала забій головного мозку важкого ступеня тяжкості, ускладнений коматозним станом, садна обличчя, гематоми (синці) обох стегон, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи вину та кваліфікацію дій, просить в апеляційній скарзі вирок суду змінити шляхом виключення з вироку застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підтвердження своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання, зокрема додаткового, не було враховано того, що ОСОБА_6 як фізична особа-підприємець надає послуги таксі, що є його єдиним джерелом доходу, а тому позбавлення права керування транспортними засобами поставить в скрутне матеріальне становище його сім`ю, наявність на утриманні дружини та малолітню дитину. Також на переконання апелянта судом першої інстанції не повною мірою враховано позицію потерпілих, які просили суд не позбавляти обвинуваченого водійських прав, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння в розкриттю злочину, примирення з потерпілими, відшкодування потерпілим заподіяної шкоди та відсутність з їхнього боку будь-яких претензій, стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти поданої апеляційної скарги обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначеного покарання, як основного, так і додаткового, законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення захисника, обвинуваченого, потерпілих та їхнього представника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. І таке в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється. Також обвинуваченим не оспорюється вид та розмір призначеного основного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив тяжкий злочин з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання позитивно характеризується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
При цьому, суд апеляційної інстанції, погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, а саме застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст.75 КК України, оскільки приймаючи таке рішення суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання, а також особу ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має утриманців, усвідомив протиправність скоєного, позицію потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого, частково відшкодував заподіяну шкоду.
Тобто судом першої інстанції обставини, на які посилається сторона захисту, визнані такими, що пом`якшують покарання та надано обґрунтовану підставу для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, а тому суд апеляційної інстанції підстав для звільнення ОСОБА_6 від додаткового покарання, оскільки судом першої інстанції зазначене питання досліджувалося та не віднайдено підстав для його прийняття, і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.
З огляду на вище викладене та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 про звільнення останнього від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке судом першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст.50, 65, 75 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 19 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: