Справа № 946/915/20
Провадження № 1-кс/946/336/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування,внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001336 від 16.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Старший слідчий СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна, в якому зазначив, щодосудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останніх, в липні 2012 року, більш точно час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, досягла з родиною ОСОБА_7 домовленості ніби про те, що вона оформить продаж будинку АДРЕСА_1 , в якому родина ОСОБА_7 проживала з 2007 року, безоплатно на підставі усної домовленості з ОСОБА_4 , при чому право власності на зазначений будинок за ОСОБА_4 зареєстровано не було на момент досягнення домовленості щодо купівлі-продажу даного об`єкту нерухомості та не зареєстровано і на даний час, а остання має лише свідоцтво про право на спадщину. Фактичного права розпорядження вказаним будинком ОСОБА_4 не мала і не має на даний час, про що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона не повідомила, а навпаки запевнила, що вказаний будинок належить їй на праві приватної власності, підтвердивши свої доводи наявністю технічної документації на об`єкт нерухомості та надавши дозвіл на проведення ремонтних робіт потерпілим на власний розсуд, тим самим підкріпивши довіру потерпілих, щодо намірів ОСОБА_4 щодо продажу зазначеного будинку. Між ОСОБА_4 та родиною ОСОБА_7 досягнуто домовленості ніби то про купівлю останніми даного будинку у ОСОБА_4 за 30 000 доларів США у розстрочку, за умови, що родина ОСОБА_7 повинна сплатити не сплачену частину кредиту за договором споживчого кредиту № 0 укладеного 14.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та чоловіком ОСОБА_4 ОСОБА_8 . Після остаточної сплати заборгованості по вказаному кредитному договору родина ОСОБА_7 повинна передати ОСОБА_4 суму грошових коштів, яка становить різницю між сумою сплаченою по кредиту та вартістю будинку, а саме сумою у 30 000 доларів, що була визначена ОСОБА_4 на момент домовленості, щодо купівлі-продажу зазначеного будинку.
Починаючи з липня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_4 , почали здійснювати щомісячно виплати по зазначеному кредиту, реквізити якого були ним особисто повідомлені в телефонному режимі самою ОСОБА_4 .
Після того, як родина ОСОБА_7 почала здійснювати виплати по кредиту, ОСОБА_5 неодноразово наполягав на нотаріальному посвідченні досягнутою між ними домовленості, уклавши відповідний нотаріально посвідчений договір, але ОСОБА_4 , з надуманих навмисно причин відмовлялася оформити домовленість документально, зловживаючи довірою родини ОСОБА_7 .
Так 01.02.2013 року, після категоричної вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 щодо необхідності укладення договору між ним з обов`язковим його нотаріальним посвідченням, ОСОБА_9 знову ж таки вдалось, шляхом зловживанням довірою ОСОБА_5 , із застосуванням навичок, здобутих нею під час роботи в правоохоронних органах та зайняття адвокатською діяльність, ухилитися від укладання будь-якого договору між нею та родиною ОСОБА_7 , щодо вказаного об`єкту нерухомості, а саме будинку АДРЕСА_1 , а лише обмежитись написанням власноручної розписки, що датована саме 01.02.2013 року. Саме, завдяки переконливим доводам ОСОБА_4 , щодо правильності її дій, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 погодилися на оформлення домовленості лише шляхом написання зазначеної розписки, без укладання відповідного договору у встановленому порядку.
Так, розпискою від 01.02.2013 року, складеною та підписаною власноручно ОСОБА_4 , згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 21-П від 25.02.2019 року, остання зазначила, що вона домовилася з ОСОБА_5 про те, що, він у рахунок купівлі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з липня 2012 року, буде сплачувати кредит в АКІБ «УкрСиббанк», № 0 від 14.07.2007. Відповідно до досягнутої домовленості, заборгованості по вказаному кредиту за період з 01.07.2012 року по 01.02.2013 року не було, таким чином підтвердила що у період з 01.07.2012 року по 01.02.2013 року родиною ОСОБА_7 здійснено виплати по кредиту. У вказаній розписці ОСОБА_4 , умисно, з метою обману родини ОСОБА_7 , не вірно зазначено дату укладання вищевказаного кредитного договору, а саме «14.07.2007 року», замість правильної дати його укладання «14.09.2007 року».
Після написання зазначеною розписки, ОСОБА_4 , з метою остаточного переконання потерпілих, у ніби то правильній послідовності своїх дій, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скерованого на заволодіння грошових коштів, шляхом зловживання довірою, пообіцяла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що періодично буде власноручно писати розписки про отримання грошових коштів по кредиту від останніх, достеменно знаючи, що робити цього вона не буде, а дала таку обіцянку лише з метою зловживання довірою потерпілих і у майбутньому розписок, про отримання грошових коштів вона не писала і писати їх не збиралася, ухиляючись від їх написання, посилаючись на зайнятість та не можливість прибути.
Крім вищевказаної розписки, ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , аркуш паперу на якому зазначила дані особи, у якої ніби то зберігалася технічна документація на вказаний об`єкт нерухомості, для можливості подальшої реєстрації місця проживання родини ОСОБА_7 у даному будинку, хоча документи ОСОБА_4 жодній особі не залишала і не передавала, а вчинила ці дії, лише з метою посилення довіри до неї з боку родини ОСОБА_7 .
З моменту написання розписки та до погашення кредиту, тобто до 04.04.2017 року родина ОСОБА_7 продовжувала проживати у вказаному будинку, жодних претензій на їх адресу з боку ОСОБА_4 не надходило, кредит ними сплачувався щомісячно.
Так, 04.04.2017 року ОСОБА_5 здійснено останню виплату по вказаному кредитному договору, загальна сплата родиною ОСОБА_7 по вказаному кредиту станом на 04.04.2017 року склала 26935,39 доларів США. Про погашенні кредиту та бажання оформити право власності на зазначений будинок ОСОБА_5 , передавши їй грошові кошти, для повного розрахунку за вказаний будинок, а саме 30 000 доларів США, ОСОБА_5 , повідомив в телефонному режимі ОСОБА_4 , на що остання повідомила, що ОСОБА_5 повинен ще їй виплатити додатково гроші в сумі 10 000 доларів.
Так, продовжуючи умисні дії, спрямовані на заволодіння шахрайським способом грошовими коштами родини ОСОБА_7 , ОСОБА_4 скеровано на їх адресу, лист-вимогу, датовану 05.04.2017 року підписано власноручно ОСОБА_4 , що підтверджено висновком тієї ж судової почеркознавчої експертизи № 21-П від 25.02.2019, якою вона вимагає родину ОСОБА_7 негайно та в повному обсязі виплатити їй залишок грошових коштів в обумовленій валюті, за винятком суми, яка була сплачена у вигляді авансу на день написання неї розписки. У разі виконання родиною ОСОБА_7 цієї умови, ОСОБА_4 , зі свого боку, зобов`язується укласти договір купівлі-продажу належного їй будинку та передати на нього всі права, при цьому завідомо знаючи, що такий договір укласти вона не зможе, бо право власності на даний об`єкт нерухомості не зареєстровано ОСОБА_4 і до теперішнього часу. Або, альтернативою зазначене, негайне звільнення будинку, привівши його у той стан, в якому родина ОСОБА_7 його отримала.
Вказана вимога, скерована на адресу родини ОСОБА_7 , одразу після сплати ними всієї суми по вищевказаному кредитному договору, тобто безпосередня після того як ОСОБА_4 вже отримані від родини ОСОБА_7 гроші в сумі 26935,39 доларів США.
Крім того, продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 , не дивлячись на повну сплату заборгованості по вищевказаному кредитному договору родиною ОСОБА_7 , у період з липня 2012 року по квітень 2017 року, 20.03.2018 року скерувала на адресу останніх чергову лист-вимогу, якою зобов`язує їх виселитися з будинку АДРЕСА_1 , де вони ніби то проживали на умовах оренди.
Так, 17.02.2020 року для долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів, потерпіла ОСОБА_6 видала наявні в неї квитанції, в кількості 60 шт. банку АТ «УрСиббанк», які свідчать про сплату вищезазначеного кредиту саме родиною ОСОБА_7 у період з 10.07.2012 року по 04.04.2017 року (до повного погашення зазначеного кредиту), а саме таки квитанції :
1. №32, дата - 10 липня 2012 р.;
2. №35, дата - 09 серпня 2012 р.;
3. №167, дата - 07 вересня 2012 р.;
4. №213, дата - 07 вересня 2012 р.;
5. №101, дата - 10 жовтня 2012 р.;
6. №67, дата - 05 листопада 2012 р.;
7. №13, дата - 07 грудня 2012 р.;
8. №92, дата - 08 сiчня 2013 р.;
9. №88, дата - 08 лютого 2013 р.;
10. №186, дата - 11 березня 2013 р.;
11. №43, дата - 04 квiтня 2013 р.;
12. №189, дата - 07 травня 2013 р.;
13. №50, дата - 05 червня 2013 р.;
14. №26, дата - 08 липня 2013 р.;
15. №35, дата - 08 серпня 2013 р.;
16. №72, дата - 09 вересня 2013 р.;
17. №171, дата - 07 жовтня 2013 р.;
18. №66, дата - 08 листопада 2013 р.;
19. №38, дата - 06 грудня 2013 р.;
20. №8, дата - 09 сiчня 2014 р.;
21. №2, дата - 05 лютого 2014 р.;
22. №56, дата - 05 березня 2014 р.;
23. №26, дата - 07 квiтня 2014 р.;
24. №8, дата - 07 травня 2014 р.;
25. №68, дата - 10 червня 2014 р.;
26. №11, дата - 09 липня 2014 р.;
27. №19, дата - 07 серпня 2014 р.;
28. №7, дата - 05 вересня 2014 р.;
29. №65, дата - 03 жовтня 2014 р.;
30. №36, дата - 06 листопада 2014 р.;
31. №7, дата - 12 листопада 2014 р.;
32. №45, дата - 09 грудня 2014 р.;
33. №38, дата - 06 сiчня 2015 р.;
34. №166, дата - 03 лютого 2015 р.;
35. №25, дата - 10 березня 2015 р.;
36. №166, дата - 08 квiтня 2015 р.;
37. №139, дата - 05 травня 2015 р.;
38. №232, дата - 05 червня 2015 р.;
39. №154, дата - 08 липня 2015 р.;
40. №6, дата - 07 серпня 2015 р.;
41. №141, дата - 07 вересня 2015 р.;
42. №29, дата - 09 жовтня 2015 р.;
43. №107, дата - 05 листопада 2015 р.;
44. №36, дата - 04 грудня 2015 р.;
45. №114, дата - 06 сiчня 2016 р.;
46. №132, дата - 04 лютого 2016 р.;
47. №94, дата - 04 березня 2016 р.;
48. №47, дата - 05 квiтня 2016 р.;
49. №101, дата - 05 травня 2016 р.;
50. №143, дата - 07 червня 2016 р.;
51. №91, дата - 07 липня 2016 р.;
52. №90, дата - 04 серпня 2016 р.;
53. №95, дата - 09 вересня 2016 р.;
54. №7, дата - 04 жовтня 2016 р.;
55. №29, дата - 09 листопада 2016 р.;
56. №24, дата - 07 грудня 2016 р.;
57. №134, дата - 10 сiчня 2017 р.;
58. №37, дата - 09 лютого 2017 р.;
59. №30, дата - 07 березня 2017 р.;
60. №60, дата - 04 квiтня 2017 р.
Таким чином, як зазначено в клопотанні слідчого, враховуючи той факт, що вказані квитанції являються речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, виникла необхідність накласти арешт на 60 квитанцій банку АТ «Укрсиббанк», які 17.02.2020 року видала потерпіла ОСОБА_6 .

Слідчий та прокурор надали суду заяву та просять розглянути справу за їх відсутності.

Особа, яка видала майно - ОСОБА_6 , надала суду заяву, якою просить розглянути клопотання за її відсутності.

В силу ст. 107 КПК України технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, вважаю за необхідне клопотання слідчого про арешт майна задовольнити та накласти арешт на 60 квитанцій банку АТ «Укрсиббанк», які 17.02.2020 року видала потерпіла ОСОБА_6 .

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУ Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на 60 квитанцій банку АТ «Укрсиббанк», які 17.02.2020 року видала потерпіла ОСОБА_6 , а саме:

1. квитанція за №32 від 10 липня 2012 року;

2. квитанція за №35 від 09 серпня 2012 року;

3. квитанція за №167 від 07 вересня 2012 року;

4. квитанція за №213 від 07 вересня 2012 року;

5. квитанція за №101 від 10 жовтня 2012 року;

6. квитанція за №67 від 05 листопада 2012 року;

7. квитанція за №13 від 07 грудня 2012 року;

8. квитанція за №92 від 08 сiчня 2013 року;

9. квитанція за №88 від 08 лютого 2013 року;

10. квитанція за №186 від 11 березня 2013 року;

11. квитанція за №43 від 04 квiтня 2013 року;

12. квитанція за №189 від 07 травня 2013 року;

13. квитанція за №50 від 05 червня 2013 року;

14. квитанція за №26 від 08 липня 2013 року;

15. квитанція за №35 від 08 серпня 2013 року;

16. квитанція за №72 від 09 вересня 2013 року;

17. квитанція за №171 від 07 жовтня 2013 року;

18. квитанція за №66 від 08 листопада 2013 року;

19. квитанція за №38 від 06 грудня 2013 року;

20. квитанція за №8 від 09 сiчня 2014 року;

21. квитанція за №2 від 05 лютого 2014 року;

22. квитанція за №56 від 05 березня 2014 року;

23. квитанція за №26 від 07 квiтня 2014 року;

24. квитанція за №8 від 07 травня 2014 року;

25. квитанція за №68 від 10 червня 2014 року;

26. квитанція за №11 від 09 липня 2014 року;

27. квитанція за №19 від 07 серпня 2014 року;

28. квитанція за №7 від 05 вересня 2014 року;

29. квитанція за №65 від 03 жовтня 2014 року;

30. квитанція за №36 від 06 листопада 2014 року;

31. квитанція за №7 від 12 листопада 2014 року;

32. квитанція за №45 від 09 грудня 2014 року;

33. квитанція за №38 від 06 сiчня 2015 року;

34. квитанція за №166 від 03 лютого 2015 року;

35. квитанція за №25 від 10 березня 2015 року;

36. квитанція за №166 від 08 квiтня 2015 року;

37. квитанція за №139 від 05 травня 2015 року;

38. квитанція за №232 від 05 червня 2015 року;

39. квитанція за №154 від 08 липня 2015 року;

40. квитанція за №6 від 07 серпня 2015 року;

41. квитанція за №141 від 07 вересня 2015 року;

42. квитанція за №29 від 09 жовтня 2015 року;

43. квитанція за №107 від 05 листопада 2015 року;

44. квитанція за №36 від 04 грудня 2015 року;

45. квитанція за №114 від 06 сiчня 2016 року;

46. квитанція за №132 від 04 лютого 2016 року;

47. квитанція за №94 від 04 березня 2016 року;

48. квитанція за №47 від 05 квiтня 2016 року;

49. квитанція за №101 від 05 травня 2016 року;

50. квитанція за №143 від 07 червня 2016 року;

51. квитанція за №91 від 07 липня 2016 року;

52. квитанція за №90 від 04 серпня 2016 року;

53. квитанція за №95 від 09 вересня 2016 року;

54. квитанція за №7 від 04 жовтня 2016 року;

55. квитанція за №29 від 09 листопада 2016 року;

56. квитанція за №24 від 07 грудня 2016 року;

57. квитанція за №134 від 10 сiчня 2017 року;

58. квитанція за №37 від 09 лютого 2017 року;

59. квитанція за №30 від 07 березня 2017 року;

60. квитанція за №60 від 04 квiтня 2017 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1