Єдиний унікальний номер 725/5619/16-к
Номер провадження 1-кп/725/257/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0001656 від, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2016 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Новоселиця, Новоселицького району, Чернівецької області, українець, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , громадянин України, безробітній, з середньою освітою, одружений, раніше судимий,-

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

11 листопада 2016 року близько 19 години 30 хвилин, раніше судимий ОСОБА_10 , маючи на меті таємне викрадення чужого майна, протиправно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, із стола спальної кімнати викрав мобільний телефон марки «SAMSUNGJ 105 MINI», вартістю 2 100 грн., в якому знаходились флеш-карта місткістю 8 гб., вартістю 85 грн. та сім-картка оператора «Vodafone» - вартістю 15 грн. Чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2 200 грн.

Після цього ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник, а викраденими майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 2 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
20 травня 2020 року через канцелярію суду надано угоду про примирення від 20 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , відповідно до умов якої, обвинувачений беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, сторони усвідомлюють наслідки укладення та затвердження цієї угоди, зокрема обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, для потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
За змістом вказаної угоди сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України з врахуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн..
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди та йому відомо і зрозуміло, що відповідно до вимог ст.476 КПК України за наслідком невиконання даної угоди потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.
Крім того, ОСОБА_10 роз`яснено, що умисне невиконання даної угоди про примирення є підставою для його притягнення до відповідальності, встановленої ст. 389-1 КК України.
Під час судового засідання обвинувачений та потерпіла підтримали угоду про примирення та просили суд її затвердити. При цьому, обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, а також надав свою згоду на призначення йому узгодженого угодою покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Заслухавши думку учасників процесу з приводу наявності підстав для затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого, а також перевіривши умови угоди на відповідність вимогам ст.ст. 471, 473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.
Так, відповідно до вимог п.3 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
При цьому, як передбачено ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як було встановлено судом, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України належить до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують вину ОСОБА_10 є визнання вини, щире каяття, відшкодування потерпілій завданого збитку та відсутність претензій збоку потерпілої.
Обставин, які обтяжують вину ОСОБА_10 судом не встановлено.
Крім того, враховуючи, сукупність обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття, відшкодування збитків потерпілій та відсутність претензій збоку потерпілої, а також дані, що характеризують його особу, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн..
Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження укладеної сторонами угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Крім того, як видно з матеріалів справи ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.06.2017 року відносно ОСОБА_10 було зміненого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави 24000 грн.
Відповідно до квитанції № 32 від 10.07.2017 року на рахунок ТУ ДСА України було внесено грошові кошти в сумі 24000 грн.
При цьому відповідно до ухвали суду від 19.06.2017 року на ОСОБА_10 в разі внесення застави було покладено ряд обов`язків що до не залишення свого місця проживання та явки до суду, про що ОСОБА_10 був ознайомлений під розписку, яка міститься в матеріалах провадження.
Про те, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_10 систематично порушував умови запобіжного заходу у вигляді застави, внаслідок чого його було оголошено в розшук, що підтверджується ухвалою суду від 26.09.2017 року.
19 травня 2020 року ОСОБА_10 було розшукано та доставлено до суду.
Так, відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заставу в розмірі 24000 грн., яка внесена відповідно до квитанції № 32 від 10.07.2017 року на рахунок ТУ ДСА України необхідно звернути в дохід держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67, 185 КК України, ст.ст. 314,376,468-470,475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :

Затвердити угоду, укладену 20 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і за його вчинення призначити йому міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави.
Речовий доказ: коробку до мобільного телефону марки «SAMSUNGJ 105 MINI», залишити потерпілій ОСОБА_8 .
Заставу в розмірі 24000 грн., яка внесена відповідно до квитанції № 32 від 10.07.2017 року на рахунок ТУ ДСА України, звернути в дохід держави.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку з підстав визначених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1