Cправа № 700/496/20
Провадження № 1-кс/700/162/20
УХВАЛА

іменем України

"07" липня 2020 р. слідчий суддя Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка клопотання заступника начальника СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000271 від 01.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України щодо підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка, Черкаської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , не працює, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий,
встановив:
Заступник начальника СВ Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання вказує, що 01 липня 2020 року до Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що заявник тривалий час не бачив знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , який не виходить на зв`язок, на стук в двері не відгукується, вікна відкриті на провітрювання, чутко різкий неприємний запах з будинку.
Виїздом на виклик з приводу трупного запаху було виявлено труп ОСОБА_7 , 1960 року народження, з явними ознаками насильницької смерті, а саме: рубано-різані рани голови в області обличчя у кількості 3-4 штук, перелом верхньої щелепи. Обставини за яких вчинено умисне вбивство не встановлено.
Крім того, в ході проведення першочергових слідчий дій в рамках кримінального провадження, яке 01.07.2020 року внесена до ЄРДР за №0000271 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України з відміткою очевидне вбивство встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користувався автомобілем ВАЗ 2109 червоного кольору д.н.з НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_8 , 1972 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , який знаходився у гаражному приміщенні домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . На даний час місцезнаходження автомобіля не відомо. За вказаною інформацією внесено відомості до ЄРДР за №0000273 за попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України.
05.07.2020 року матеріали кримінального провадження №0000271 за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України та №0000273 за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України об`єднані в одне провадження кримінальне провадження №0000271 за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115, ч.2 ст.289 КК України.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 27.06.2020 року близько 00.30 год, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, маючи на меті позбавлення життя іншої людини, наніс чотири удари сокирою в обличчя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді різано-рубаних ран обличчя у кількості 4 штук, перелому верхньої щелепи та перелому основи склепіння черепа, внаслідок чого помер на місці від отриманих травм.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Він же 27.06.2020 року близько 00.45 год., діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проник до гаражного приміщення, яке знаходиться на території будинковолодіння, що належить ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , через вхідні двері, які були не замкнені, без дозволу потерпілого, не маючи ні дійсного, ні уявного права на керування чи розпорядженням автомобілем ВАЗ 2109 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_8 , 1972 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно заволодів транспортним засобом, після чого, керуючи вказаним вище автомобілем з місця вчинення злочину зник, а транспортним засобом розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що є особливо тяжким злочином, санкцією якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.
Під час перевірки ОСОБА_5 за вимогою про судимість та звільнення органом досудового розслідування встановлено, що він раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів невеликої тяжкості, середньої тяжкості та за вчинення тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З урахуванням викладеного та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Так ймовірність можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності його вини; незаконно впливати на потерпілого чи свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи особливості вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування, має вкрай важливе значення, до того ж частина свідків являються особами похилого віку; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, а тому наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти обрання його підзахисному міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки підозрюваний визнав вину, співпрацює зі слідством, має складні хронічні захворювання та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 не є вірною та передчасною.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 суду пояснив, що він вину визнає та захищався від потерпілого, а тому просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши матеріали додані до клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, суд разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року, п.48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тобто є підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може ухилятися від кримінального провадження та покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому обрання відносно нього будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, а без його участі, закінчити досудове розслідування у встановлені строки не представлятиметься можливим.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, також відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків, разом з тим його батьки є особами з інвалідністю та сам підозрюваний має ряд хронічних складних хвороб. Проте, безпосередньо після вчинення одного злочину, підозрюваний відразу продовжив свої незаконні дії, вчинивши інший злочин, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, який був направлений на приховування попереднього злочину. В подальшому його дії були направлені на уникнення від слідства та знищення і приховування речових доказів у справі, на що вказують зібрані органом досудового слідства докази, зокрема протоколи вилучення знаряддя вчинення злочину у відкритій водоймі, у лісосмузі інших речових доказів (особистих речей підозрюваного та речей з автомобіля потерпілого), показання свідків щодо впізнання підозрюваного та продажу автомобіля потерпілого.

Саме завдяки активним слідчо-розшуковим діям органу досудового розслідування, було встановлено особу причетну до вчинення особливо тяжкого злочину та обґрунтовано повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

Виходячи з викладеного, запобігти ризикам, визначеним пунктами 1, 2, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, окрім як обрання виняткового виду запобіжного заходу немає.
Слідчий суддя не може взяти до уваги послання прокурора на те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, оскільки дані судимості є погашеними у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.
Крім цього, слідчий суддя враховує стан здоров`я підозрюваного та відсутність висновку судово-медичної експертизи щодо причин смерті та механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а тому клопотання необхідно задовольнити частково, визначивши строк тримання під вартою у 45 днів.
В порядку ч. 6 ст. 206 КПК України, слідчий суддя відреагував на заяву підозрюваного щодо застосування відносно нього насильства з боку працівників поліції.
Слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинений із застосуванням насильства.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 309, КПК України,

постановив:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 45 днів.
Строк тримання під вартою рахувати з 07.07.2020 р.
Строк дії ухвали до 20.08.2020 р. включно.
Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту у залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 08.07.2020 року о 16 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1