Справа №491/223/20
Провадження №1-кс/491/25/20
У Х В А Л А
17 березня 2020 року м. Ананьїв

Слідчий суддя Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , подане 16 березня 2020 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000053, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , та був вилучений 14 березня 2020 року в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Селіванівка Ананьївського району Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2020 року до Ананьївського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , подане 16 березня 2020 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000053, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , та був вилучений 14 березня 2020 року в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .
Клопотання подане з дотриманням вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України та підсудне слідчому судді Ананьївського районного суду Одеської області.
Слідчий СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 до суду на розгляд клопотання не з`явився, проте надав на адресу суд письмову заяву (а.с.30), в якій зазначив, що просить клопотання розглядати без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Особа, у фактичному володінні якої знаходилось майно, на яке планується накласти арешт, ОСОБА_6 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, має право керування транспортним засобом марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », у судове засідання з розгляду справи не з`явився, проте надав на адресу суду письмову заяву (а.с.31), в якій просив клопотання розглядати без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання за відсутності слідчого, прокурора та особи, у володінні якої знаходилось майно.

При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали, з`ясувавши обставини, викладені в клопотанні слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, з клопотання вбачається, що 11 березня 2020 року до Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 (а.с.4) про те, що 11 березня 2020 року близько 13 години 38 хвилин за адресою: Одеська обл., м.Ананьїв, вул.Героїв України, скоєно ДТП, в наслідок якого ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження, яке зареєстровано в журналі єдиного обліку Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за №715.

12 березня 2020 року за заявою ОСОБА_8 (а.с.5), відповідно до вимог ст.214 КПК України, слідчим СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.3).

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 березня 2020 року близько 13 години 30 хвилин громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », по вулиці Героїв України міста Ананьїв Одеської області, навпроти будинку №58, здійснив наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому обох кісток лівої гомілки, скальпованої рани нижньої третини лівої гомілки.

14 березня 2020 року в проміжок часу з 15 години 30 хвилин по 16 годину 00 хвилин за заявою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , проведено огляд автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 .

По закінченню вказаного огляду автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , було вилучено в якості речового доказу та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який розташований за адресою: Одеська обл., смт.Любашівка, вул.Завокзальна, 2А.

Клопотання про накладення арешту обґрунтовується тим, що вилучений в ОСОБА_6 автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки в подальшому необхідно провести автотехнічну експертизу за технічним станом транспортного засобу, транспортно-трасологічну експертизу, автотехнічну експертизу за обставинами ДТП, виникла необхідність у накладенні на нього арешту, оскільки у разі його повернення особі, якої його було вилучено, буде створено можливість для його знищення, пошкодження або переховування.

Абзацом 1 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів вбачається, що СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000053, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який знаходився під керуванням ОСОБА_6 , та пішохода - малолітньої ОСОБА_9 .

З доданої до клопотання копії протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 (а.с.6-7) вбачається, що 11 березня 2020 року близька 13 години 30 хвилин вона йшла зі школи до музичної школи через територію Ананьївської центральної районної лікарні, вийшла на тротуар та в подальшому на узбіччя автодороги, щоб її перейти. В цей час вона зупинилася біля автомобіля, який перебував на узбіччі. Вона стала та подивилася по сторонах, щоб переконатися в тому, відсутні транспортні засоби які рухаються по дорозі. Після цього, вона почала переходити проїжджу частину та в цей час помітила автомобіль синього кольору, який рухався по вулиці Герої України вгору, який здійснив наїзд на неї, а саме на її ліву ногу. Після цього, з автомобілю вийшли невідомі потерпілій чоловік та жінка. Жінка взяла її на руки та понесла до лікарні, де потерпілій було надано медичну допомогу та виявлено рвану рану на лівій нозі. В подальшому, 12 березня 2020 року, потерпілій було рентгенограму, яка показала що в неї перелом лівої гомілки.

Зазначені свідчення потерпілої частково підтверджуються, показаннями свідка ОСОБА_8 (а.с.8-9), яка матір`ю потерпілої.

З доданої до клопотання копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 березня 2020 року (а.с.10-14) вбачається, що на місці дорожньо-транспортної пригоди було виявлено автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який перебував під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З доданої до клопотання копії довідки КНП «Ананьївська центральна районна лікарня» Ананьївської районної ради від 16 березня 2020 року (а.с.23) вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні у період часу з 11 по 12 березня 2020 року з діагнозом перелом обох кісток нижньої третини правої гомілки, скальпована рана правої гомілки.

Частиною 1 статті 286 КК України, передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Пунктом 2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6, визначено, що ознаками ушкодження середньої тяжкості є: а) відсутність небезпеки для життя; б) відсутність наслідків, що викладені в п.2.1.1. цих Правил; в) тривалий розлад здоров`я; г) стійка втрата працездатності менш ніж на третину.

Пунктом 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6, визначено, що тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Пунктом 1.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6, визначено, що судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться згідно з Кримінальним та Кримінально-процесуальним кодексами України і цими Правилами.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

З наведеного вбачається, що з урахуванням загальновідомих відомостей про строки лікування переломів та пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6, є достатні підстави вважати, що потерпілій могли бути спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, проте остаточний висновок щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень має бути визначено в результаті відповідної експертизи.

При цьому, підпунктом «б» пункту 2.3 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, визначено, що водій для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, що в свою чергу може свідчити, що в даному випадку водієм автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », могло бути допущено порушення правил дорожнього руху. Проте, визначення наявності в діях водія складу кримінального правопорушення, є завданням досудового розслідування та має бути перевірено шляхом проведення відповідних слідчих дій, зокрема експертиз.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, викладене існують достатні підстави вважати, що було вчинено злочин, передбачений частиною 1 статті 286 КК України.

З доданої до клопотання копії протоколу огляду транспортного засобу (а.с.15-17) вбачається, що слідчим СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , 14 березня 2020 року в проміжок часу з 15 години 30 хвилин по 16 годину 00 хвилин за заявою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17), в АДРЕСА_5 , було проведено огляд (а.с.20-22) автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 .

В ході огляду автомобіля на ньому було виявлено ряд ушкоджень, зокрема у вигляді вм`ятин на передній облицівці та задньому правому крилі, подряпини по кузову всього транспортного засобу.

По закінченню вказаного огляду автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , було вилучено в якості речового доказу та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який розташований за адресою: Одеська обл., смт.Любашівка, вул.Завокзальна, 2А.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, у зв`язку з чим за визначенням ч.1 ст.98 КПК України підпадає під визначення речового доказу та, відповідно, може бути використане, як доказ при судовому розгляді.

З наведеного вбачається, наявність підстав для арешту майна та ризиків, передбачених ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, зокрема, що майно на яке планується накласти арешт є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, у зв`язку з чим в разі його повернення особам, в яких його було вилучено буде створено можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З клопотання вбачається, що майно на яке планується накласти арешт було вилучено під час огляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, воно є тимчасово вилученим майном.

При цьому, з доданого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000053 від 12 березня 2020 року вбачається, що станом на 16 березня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру, у відповідності до положень ст.ст.276-278 КПК України, не повідомлено.

Водночас, абзацом 1 частини 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наведеного вбачається, що майно на яке планується накласти арешт, вилучено у відповідності до положень ч.7 ст.237 КПК України при проведенні 14 березня 2020 року огляду транспортного засобу, клопотання про накладення арешту на вилучене майно подане у відповідності до положень ст.ст.170, 171 КПК України, при цьому вилучене майно підпадає під ознаки речових доказів, визначені ч.1 ст.98 КПК України та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, у кримінальному провадженні відсутні особи, яким повідомлено про підозру, при цьому існує обґрунтована можливість знищення або переховування вилученого майна у разі його повернення особам, в яких його було вилучено, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 173, 369-371 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , подане 16 березня 2020 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000053, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , та був вилучений 14 березня 2020 року в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Селіванівка Ананьївського району Одеської області задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення 14 березня 2020 року за заявою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , огляду транспортного засобу, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206» синього кольору, 2001 року випуску, з державним знаком « НОМЕР_1 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 11 серпня 2010 року РЕВ №11 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Зберігання арештованого майна здійснювати у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Копію ухвали направити слідчому.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1