Дата документу 23.06.2020 Справа № 324/451/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/517/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/451/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 6 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна; накладено арешт на металевий шнек довжиною 370 мм, діаметром 100 мм з наклонними поверхнями кроком 32 мм, який є речовим доказом по даному кримінальному провадженню, з метою його подальшого збереження, недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та можливого проведення всіх необхідних слідчих дій, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження ним; відмовлено у накладенні арешту на автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», сірого кольору, держаний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 ..

Згідно з ухвалою, до Пологівського районного суду Запорізької області 03.04.2020 надійшло зазначене клопотання, погоджене із прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зі змісту клопотання вбачається, що 01.04.2020 приблизно о 23 годині 00 хвилин невстановлені особи проникли до промислового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки намагалися викрасти «Екструдер ЕЗ-50», який належить ОСОБА_9 , але не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

За вказаним фактом 02 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000211 та було розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

У клопотанні зазначено, що старшим слідчим СВ Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_8 02.04.2020 в період часу з 02 години 40 хвилин до 03 години 35 хвилин було проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості, яка розташована на відстані приблизно 300 метрів від промислової будівлі, розташованої за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Інженерне, вул. Залізнична, буд.1. При огляді на вказаній місцевості, а саме: ґрунтовій дорозі, виявлено легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», сірого кольору, держаний номер НОМЕР_1 , який в подальшому після огляду за добровільною письмовою заявою ОСОБА_7 вилучено до Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області. В багажному відділі вищевказаного автомобіля виявлено та вилучено до Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області металевий шнек довжиною 370 мм, діаметром 100 мм з наклонними поверхнями висотою кроком 32 мм, який належить потерпілому ОСОБА_9 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

02.04.2020 постановою слідчого визнано легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», сірого кольору, держаний номер НОМЕР_1 , та металевий шнек речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000211 від 02.04.2020 та залишено їх на зберіганні в Пологівському ВП ГУ НП в Запорізькій області.

На момент звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту на майно жодній особі не повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль слідчий суддя зазначила, що старший слідчий звернувшись із клопотанням про арешт автомобіля до слідчого судді, не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України. Окрім того, природа зазначеного в клопотанні автомобіля, а саме: що він є речовим доказом у кримінальному провадженні, не доведена змістом клопотання і доданими до клопотання письмовими матеріалами. Саме лише посилання на норми КПК України не доводить обґрунтованість клопотання у частині необхідності накладення арешту на автомобіль, а посилання старшого слідчого на те, що вказаний у клопотанні автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, на ньому можуть міститися біологічні сліди причетних до вчинення злочину осіб, у подальшому з метою встановлення істини у справі необхідно буде провести ще один огляд цього автомобіля, призначити дактилоскопічну, імунологічну та інші необхідні експертизи, за необхідності пред`явити його для впізнання, і про наявність ризику знищення, пошкодження чи втрати автомобіля та шнека можуть свідчити ті обставини, що на даний час жодній особі у кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру, наразі перевіряється причетність власника автомобіля - ОСОБА_7 до вчинення злочину, при цьому останній повідомив під час огляду автомобіля неправдиві відомості поліцейським щодо технічної несправності автомобіля, слідчий суддя вважала неспівмірними із тими обмеженнями права власності, які старший слідчий просив встановити, тому з урахуванням позиції ОСОБА_7 слідчий суддя дійшла висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання є необґрунтованою та незаконною, винесена з порушенням процесуального права. Прокурор вважає, що слідчий суддя дійшла помилкового висновку про те що згаданий автомобіль не є речовим доказом. В обґрунтування своїх доводів посилається на обставини аналогічні тим,які зазначалися у клопотанні про арешт майна (автомобіль є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення злочину).

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 06.04.2020 і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вважала, що вона підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню; власника майна, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зазначені вимоги закону органом досудового розслідування дотримано не було.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, на підставі наданих ініціатором клопотання матеріалів, повинен з`ясовувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Для з`ясування цих питань пов`язаного із кваліфікацією злочину, що внесено до ЄРДР і саме це питання передує з`ясуванню визначених ст.170 КПК України підстав та меті забезпечення кримінального провадження.

Так, згідно відомостей ЄРДР органом досудового розслідування проводиться перевірка за фактом проникнення невідомих осіб до промислового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки намагалися викрасти «Екструдер ЕЗ-50», який належить ОСОБА_9 , але не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, про що внесені відомості з правовою кваліфікацією ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КПК України.

На переконання колегії суддів, прокурор, слідчий звертаючись з клопотанням про арешт майна, не довів необхідність арешту автомобіля, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що змістом клопотання та доданими до нього письмовими матеріалами не доведено, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження і накладення арешту на автомобіль, належний ОСОБА_7 , адже в апеляційній скарзі і під час апеляційного розгляду так само не було надано відомостей і доказів, які могли свідчити про причетність вищезгаданого автомобіля і телефону до кримінального правопорушення.

З пояснень наданих у судовому засіданні власника автомобіля, фактично вбачається, що він не вчиняє дії щодо перешкоджанню проведення досудового розслідування. Вказаний автомобіль, він використовує у побуті, це його єдиний автомобіль, на якому він їздить до магазину, що розташований не великій відстані та відвозить дружину на роботу до м. Пологи. Таким чином, в даному випадку слідчий суддя врахувавши всі обставини кримінального провадження та обґрунтовано послався на неспівмірність обмеження права власності на автомобіль.

До цього часу будь-якій особі взагалі, не повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Фактично апеляційна скарга дублює доводи клопотання і доводи прокурора надані нею під час розгляду клопотання, яким слідчим суддею була дана оцінка, однак висновки слідчого судді доводи апелянта не спростовують.

Сам факт визнання легкового автомобіля марки «ВАЗ», модель «21063», сірого кольору, держаний номер НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні, не може свідчити про обґрунтованість доводів прокурора і наявності підстав для арешту майна, адже таке процесуальне рішення (визнання речовими доказами) має бути належним чином аргументовано і вмотивовано, чого у цьому випадку зроблено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 6 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна; накладено арешт на металевий шнек довжиною 370 мм, діаметром 100 мм з наклонними поверхнями кроком 32 мм, який є речовим доказом по даному кримінальному провадженню, з метою його подальшого збереження, недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та можливого проведення всіх необхідних слідчих дій, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження ним; відмовлено у накладенні арешту на автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», сірого кольору, держаний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4