Номер провадження: 11-сс/813/634/20
Номер справи місцевого суду: 523/5700/20, 1-кс/523/1531/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000427 від 14 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП Одеської області ОСОБА_9 та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що слідчий та прокурор не довели наявність ризиків для обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

На думку захисника, в матеріалах доданих до клопотання відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

Крім того, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, має батьків та цивільну дружину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Також, захисник ОСОБА_8 просила розглянути апеляційну скаргу за її відсутності.

Прокурор ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду повторно не з`явився та надіслав заяву про відкладення судового засідання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 за відсутністю прокурора, оскільки така поведінка прокурора порушує право підозрюваного на доступ до справедливого суду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Положеннями частин 1 та 2 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме в тому, що 13.04.2020 року, приблизно о 23 годині, він разом з ОСОБА_11 та невстановленими особами, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до території ДП «ОНПЗ», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1 та намагалися таємно викрасти фрагменти кабелю довжиною 10 метрів в кількості 9 відрізків, однак протиправні дії останніх були помічені працівниками поліції, у зв`язку із чим ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та невідомі особи не змогли довести свій злочинний умисел на незаконне викрадення майна, із причин, що не залежали від їх волі.
Підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, обґрунтовується комплексом доказів, які слідчий долучив до свого клопотання, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань№0000427 від 14 квітня 2020 року;
- протоколом огляду місця події від 14.04.2020 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду є земельна ділянка місцевості, на якій знаходяться два шматки мідного кабелю довжиною по 10 метрів кожний та на відстані одного метру знаходиться шість шматків мідного кабелю, які зі слів ОСОБА_11 він з іншими особами викрав з заводу;
-протоколом прийняття заявивід 14.04.2020 року,від ОСОБА_12 про вчинення злочину, з якого вбачається, що невідомі особи, знаходячись на території ОНПЗ у м.Одесі викрали 65 метрів електричного кабелю;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 14.04.2020 року, який пояснив, що дійсно з заводу ОНПЗ було викрадено 65 метрів електричного кабелю з міді;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , з якого вбачається, що 13.04.2020 року, близько 22 години, він на своєму автомобілі відвіз ОСОБА_7 на завод «ОНПЗ» та останній йому повідомив, що має намір заволодіти майном, що належить заводу.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , з якого вбачається, що 13.04.2020 року, близько 23 години, в кімнату, де вона проживає разом з ОСОБА_7 зайшов ОСОБА_15 , який проживав в сусідній кімнаті і вони мали намір з ОСОБА_7 їхати на завод займатися якоюсь незаконною роботою;
- протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 з яких вбачається, що вони були понятими при огляді місця події 14.04.2020 року, під час якого двоє молодих людей розказували, яким чином намагалися заволодіти електричними кабелями, належними заводу «ОНПЗ»;
- повідомленням ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України;
- протоколами допиту та додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_7 , від 14.04.2020 року, з якого вбачається, що останній вчиняв дії направлені на незаконне заволодіння електричними кабелями, належними «ОНПЗ»;
- іншими матеріалами провадження.
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В рішенні «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що обґрунтована підозра у вчиненні злочину може бути достатньою підставою для затримання особи, проте в разі вирішення питання про тримання під вартою суди зобов`язані навести також й інші підстави, які б виправдали тривале утримання особи під вартою.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя не повною мірою дотримався вказаних вимог закону.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, застосовуючи до ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, належним чином не мотивував своє рішення та, в порушення вимог ч.3 ст.183 КПК України, взагалі не визначив розмір застави, при цьому не зазначив наявність підстав та обставин, що перешкоджали можливості визначити заставу відносно ОСОБА_7 .
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд враховує встановлені вище обставини кримінального провадження, та приходить до висновку про наявність ризику передбаченого п.1) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 , розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
В свою чергу апеляційний суд визнає недоведеними ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інший злочин або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Апеляційний суд бере до уваги відсутність матеріальної шкоди у кримінальному провадженні, з огляду на ті обставини, що інкримінований ОСОБА_7 злочин не було доведено до кінця.
Відповідно до ст.178 КПК України апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм в охоронній фірмі, на його утриманні перебуває цивільна дружина та її двоє малолітніх дітей.
Відповідно до характеристики виконкому Усатівської сільської ради та мешканців АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується виключно з позитивної сторони.
Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий.
Вказані обставини беззаперечно доводять, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, які значно зменшує ступінь існування ризику його переховування від органу досудового розслідування та суду.
Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та безпідставно застосував до ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
З огляду на викладені обставини, враховуючи наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає, що ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є мінімальним.
Враховуючи викладені обставини, в тому числі і наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати місце проживання в нічний час доби.
Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування підозрюваного під час здійснення досудового розслідування.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000427 від 14 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 години до 07:00 години ранку наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання та роботи.

2)не відлучатися з с. Усатове Біляївського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

3)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

4)здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з території України.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 14 червня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4