УХВАЛА

26 червня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

підозрюваної - ОСОБА_3 ,

та її захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

слідчого - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

встановив:

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного 28 травня 2020 року на автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , одноосібним користувачем якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучений 19.05.2020 під час проведення обшуку у вказаному автомобілі, та позбавити ОСОБА_8 та всіх інших осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання вказував, що 28.05.2020 року в межах кримінального провадження за №0000052 від 07.03.2019 накладено арешт на автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 .

Володільцем (користувачем) вказаного автомобіля, окрім підозрюваного ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_3 , що підтверджено довіреністю серії НОВ № 294663 від 22.10.2019 року.

ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дитину, яка потребує медичного огляду, має посвідчення водія, а накладення арешту на майно позбавляє її права користування даним транспортним засобом.

Слідчий та прокурор просили у задоволенні клопотання відмовити, оскільки автомобіль є знаряддям вчинення злочину. Арешт накладений з метою збереження речового доказу та з метою забезпечення цивільного позову.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається із ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 28 травня 2020 року у кримінальному провадженні за №0000052 від 07.03.2019 з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), накладено арешт на автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ 11 серпня 2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено шлюб, вони є користувачами автомобіля марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджено Довіреністю від 22.10.2019 року.

Отже, володільцем вище вказаного транспортного засобу є також і ОСОБА_3 .

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних сводоб гарантує кожній фізичній або юридичній особі право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні по Справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) від 02.04.2014 року, в п. 167 зазначається, що :

".. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним..."

У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Саме по собі місцезнаходження автомобіля за місцем проживання володільця майна ОСОБА_3 не зашкодить досудовому розслідуванню та проведенню інших процесуальних дій та не вплине на правильність прийнятого судом рішення.

Клопотання в частині скасування заборони розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 28 травня 2020 року у кримінальному провадженні за №0000052 від 07.03.2019, з автомобіля марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , в частині заборони власнику чи будь-якій іншій особі користуватися майном.

Передати автомобіль марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 на відповідальне зберігання

Ухвала остаточна, відповідно до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Рівненського міського суду ОСОБА_1