Справа № 191/2918/19
Провадження № 1-кп/191/275/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайоний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000892 від 11.06.2019 року відносно ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 11.12.2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України
за участю в судовому засіданні: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5

Встановив:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимою 11.12.2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не стала, та знову вчинила умисне кримінальне правопорушення.
Так 04 червня 2019 року, приблизно о 21 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилася за місцем свого проживання, в приміщенні жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , куди в цей час, за її викликом для надання медичної допомоги ОСОБА_6 прибула фельдшер виїзної бригади швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 .
Почувши з боку ОСОБА_5 усні зауваження, з приводу перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 будучи обуреною на ОСОБА_5 , та маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що внаслідок її дій можуть настати суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, та бажаючи настання таких наслідків, умисно нанесла ОСОБА_5 один удар рукою (якою саме правою чи лівою під час судового розгляду встановити не надалося можливим) в обличчя справа, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: синців нижнього повіка правого ока та правої виличної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №232 від 26.07.2019 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе не визнала . Пояснила суду, що 04.06.2019 р. була п`ята річниця з дня смерті її співмешканця ОСОБА_7 , та вони вдвох з сестрою з цієї нагоди, поминаючи померлого співмешканця, вживали алкогольні напої. Вжили 0,5-л пляшку горілки на кладовищі, та повернувшись додому, вона ще випила пива, та придбала додому 2,0 л пляшку пива. Після 20.00 години, знаходячись дома, її сестра ОСОБА_8 стала скаржитися на болі в серці, та лягла на диван, попросивши викликати їй швидку медичну допомогу. Вона зателефонувала зі свого мобільного телефону, повідомивши, що у її сестри раптово заболіло серце, та викликала швидку медичну допомогу. Приблизно через 15 хвилин, оскільки швидка медична допомога ще не приїхала, а у сестри не переставало боліти серце, вона повторно зателефонувала до швидкої медичної допомоги, та попросила поквапитися з виїздом. Вхідні двері в будинок були не зачинені, та на вулиці гуляли їхні діти. Потім вона побачила, що до них в будинок зайшла жінка - фельдшер швидкої медичної допомоги. Вона одразу стала її просити, щоб вона швидше щось зробила її сестрі, щоб у неї перестало боліти серце. У відповідь фельдшер запитала чи вживали вони алкогольні напої . Після цього фельдшер зателефонувала зі свого мобільного телефону та викликала працівників поліції, усно заявила, що вона приїхала за викликом, та вони вдвох з сестрою перебуваючи в неадекватному стані погрожували їй. Закінчивши телефонну розмову, фельдшер стала одягати на руку сестрі манжет тонометру. Почувши, що фельдшер по телефону поскаржилася на них із сестрою до поліції, вона заявила їй, щоб вона збирала свої речі та негайно уходила з будинку. Фельдшер швидко зняла з руки сестри тонометр, й забувши свою папку для документів, стала виходити з будинку. Вона пішла за нею. Коли вони вийшли із зали, та проходили коридор, фельдшер несподівано розвернулася до неї обличчям, та схопившись рукою, розірвала спереду одягнену на ній майку, й голосно закричала. В цей час вона руками схопила фельдшерку за праву руку, якою вона схватилася за її майку, та відштовхнула її від себе. ЇЇ чемодан з медикаментами був у неї в лівій руці. Вона бачила, що фельдшер головою вдарилася об дверну лудку (лівою боковою частиною голови), а потім також вдарилася лобною частиною у віконне скло, розбивши при цьому скло та почала кричати про допомогу. Одразу до фельдшера підбіг водій автомобіля швидкої медичної допомоги. Зазначила, що фельдшеру ударів не наносила,а лише намагалася віддерти від себе її руки. В наступному уточнила свою позицію, визнала себе винуватою частково, та пояснила, що умисно ударів не наносила, а могла випадково ударити потерпілу. Просила строго не карати та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки у неї маленькі діти.

Потерпіла ОСОБА_5 під час судового розгляду пояснила суду, що 04.06.2019 року вона об 07.00 год. заступила на добове чергування, в якості чергового фельдшера виїзної бригади Синельниківської підстанції швидкої медичної допомоги КЗ «ОЦЕМДМК» ДОР. В одній з нею бригаді чергував водій ОСОБА_9 . Ввечері, близько 20 години, їх бригада, за повідомленням, яке надійшло від диспетчера, виїхала на адресу: АДРЕСА_1 . Коли вони з водієм приїхали на зазначену адресу, вона одразу пригадала, що на цю адресу часто викликають бригаду швидкої медичної допомоги, оскільки вона вже раніше декілька разів виїжджала на цю адресу. Уточнила, що попередні рази, коли вона туди виїжджали, там завжди знаходилися п`яні особи, які викликали швидку медичну допомогу безпідставно. Коли вони приїхали з ОСОБА_10 , їх зустрів чоловік, на вигляд віком близько 40 років, з дівчинкою віком близько 5-8 років. Чоловік провів її в будинок, водій ОСОБА_10 залишився в автомобілі. Коли вона зайшла в будинок, одна жінка лежала на дивані, вона була при свідомості, та лежала мовчки. Інша жінка стояла поряд, та стала їй розповідати, що її сестрі погано, у неї болить серце. По зовнішньому вигляду було помітно, що і вона, і пацієнтка, обидві перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вона одягаючи пацієнтці, яка лежала на дивані, на руку манжет тонометру, з метою вимірювання тиску, запитала в ОСОБА_11 чи вживали вони алкогольні напої. У відповідь ОСОБА_11 стала лаятися на її адресу, та грубити їй. Вона сказала обвинуваченій, щоб вона не лаялася та не грубила, повідомивши, що інакше зателефонує та викличе поліцію. Обвинувачена стала їй усно погрожувати, продовжуючи лаятися на її адресу. Вона зняла з руки пацієнтки тонометр, та зателефонувала до поліції, оскільки погрози не переривалися, та вона не бажала стати жертвою агресії, й хотіла дочекатися приїзду працівників поліції, з метою свого захисту від можливих протиправних дій. Далі вона стала виходити з будинку, та в цей час обвинувачена йшла за нею, продовжуючи лаятися. Вона повернулася обличчям до ОСОБА_11 , при цьому тримала в своїй лівій руці сумку з медикаментами, а в правій руці папку з медичною документацією та тонометр. Коли вона повернулася до ОСОБА_11 обличчям- та нанесла їй удар рукою в праву скроневу ділянку. Уточнює, що правою чи лівою рукою ОСОБА_11 нанесла удар, вона не бачила, оскільки було темно, та чи була рука стиснена в кулак, теж не зрозуміла. Одразу ж обвинувачена вирвала у неї з правої руки папку з медичною документацією, та намагалася вирвати тонометр, та вона впустила з лівої руки сумку з медикаментами, та одразу закричала гукаючи на допомогу свого водія. Вона була дуже налякана, та боялася щоб не впасти, оскільки там було темно. Водій ОСОБА_10 прибіг дуже швидко, він допоміг їй підняти сумку з медикаментами, та вони вийшли до автомобіля, чекати приїзду працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, вона більше не заходила в будинок, та її папку з медичною документацією, виніс її водій. В присутності працівників поліції, обвинувачена стала заявляти, нібито вона перша почала їх ображати, та порвала одягнену на ній футболку. Уточнює, що коли ОСОБА_11 її вдарила, то вона, злякавшись що може впасти, стала руками хвататися за аби щось, вірогідно могла раптово схопитися за футболку ОСОБА_11 та порвати її. Просила призначити покарання відповідно до вимог закону.
Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що 04.06.2019 року була річниця з дня смерті співмешканця ОСОБА_11 , який помер в 2014 році. З цієї нагоди, вони з сестрою ОСОБА_11 , вдвох, поминаючи ОСОБА_12 , вжили трохи алкоголю, особисто вона випила близько 50 грамів горілки, а її сестра випила не більше ніж 100-150 грамів горілки. Після 20.00 години у неї заболіло серце, та сестра ОСОБА_11 , за її проханням викликала швидку медичне допомогу. Оскільки швидка медичні допомога одразу не приїхала, приблизно через 15 хвилин, її сестра знову зателефонувала та поквапила, щоб скоріше приїхала швидка. Вона лежала на дивані, в залі, біля неї стояла ОСОБА_11 , та близько 21.00 години, вона побачила, що в будинок зайшла жінка - фельдшер швидкої медичної допомоги. ОСОБА_11 одразу стала просити фельдшера, щоб та скоріше щось зробила, аби у неї перестало боліти серце. Вона лежала, й погано себе почувала, та почула, як фельдшер відповівши сестрі, стала телефонувати по своєму мобільному телефоні та викликала поліцію, заявляючи, що вони з сестрою вдвох перебувають в неадекватному стані, та погрожують їй. Після цього, вона стада одягати їй на руку тонометр, та ОСОБА_3 почувши її слова, заявила фельдшеру щоб вона забирала свої речі, та уходила з їх будинку. Коли вони вийшли з кімнати, вона почула крик фельдшера. Отже, що відбувалося при вході в будинок вона не бачила і очевидцем спричинення тілесних ушкоджень потерпілій не була.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив про те, що 04.06.2019 року об 19.00 год., заступив на нічне чергування в якості водія виїзної бригади медичної допомоги. В одній бригаді з ним чергувала фельдшер ОСОБА_13 . Їх бригада, за повідомленням, яке надійшло від диспетчера виїхала на адресу: АДРЕСА_1 . Коли вони з потерпілою приїхали на визначену адресу, то він одразу пригадав, що на цю адресу часто викликають бригаду швидкої медичної допомоги, та він раніше декілька разів виїжджав па цю адресу. Коли виїжджали там завжди знаходилися п`яні особи, які викликали швидку медичну допомогу безпідставно. Коли приїхали, то їх зустрів чоловік на вигляд віком близько 40 років, з дівчинкою віком 5 років. Фельдшер одразу запитала чи вживали алкоголь. Потерпіла зайшла до будинку, він чекав в автомобілі. Приблизно через 10 хв., з того двору вийшов чоловік, погукав його. Одразу після цього з вказаного будинку він почув крик фельдшера ОСОБА_14 , яка гукала на допомогу, а також дзвін розбитого скла. Він одразу вибіг з автомобіля, та направився до будинку, побачив, що з будинку до нього бігла потерпіла, а слідом за нею бігла ОСОБА_15 . До нього підбігла потерпіла та повідомила, що вона вже викликала поліцію, її щойно в будинку побили.

В судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_16 ,який підтримав раніше надані висновки судово-медичної та додаткових судово- медичних експертиз.
Надав пояснення, що виявлені у потерпілої ОСОБА_14 тілесні ушкодження свідчать за те, що вони є наслідками тупої травми , і вказують на не менш як на одне динамічне (ударне) навантаження тупого твердого травмуючого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, чим могли бути як кисть руки людини, стулена в кулак, чи будь-які інші предмети з аналогічними властивостями. Тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілої були розташовані з правої сторони. Встановити якою рукою був нанесений удар не надалось можливим.
Механізм спричинення тілесних ушкоджень, який був показаний потерпілою ОСОБА_14 під час слідчого експерименту відповідає тілесним ушкодженням, які були виявлені у потерпілої.
Механізм спричинення тілесних ушкоджень, який був показаний обвинуваченою ОСОБА_11 під час слідчого експерименту не відповідає тілесним ушкодженням, які були виявлені у потерпілої, вказані тілесні ушкодження не могли утворитись шляхом само ушкодження при ударі від будь-який твердий предмет, наприклад двері чи вікно.
Окрім пояснень потерпілої та свідків вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується:
-протоколом слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 від 19.07.2019 р.( т.2 а.с.24) та фото таблицею до нього ( а.с.25 т.2) в ході якого потерпіла показала механізм спричинення їй обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень;
- висновком експерта №232 від 26.07.2019 р. в якому зазначено, що: судово-медичною експертизою у потерпілої ОСОБА_5 встановлено: синець нижнього повіка правого ока і правої виличної ділянки.
Судово-медичні експертні дані щодо наявності та характеру встановленого тілесного ушкодження обличчя, свідчать за те, що воно є наслідками тупої травми , і вказують на не менш як одне динамічне (ударне) навантаження тупого твердого травмуючого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, чим могли бути як кисть руки людини, стулена в кулак, чи будь-які інші предмети з аналогічними властивостями.
Судово-медичні експертні дані щодо характеру виявлених ушкоджень, не суперечать строкам спричинення, вказаним у відношенні та самою обстеженою, тобто 04.06.2019 р.
На момент проведення експертизи, тілесні ушкодження обличчя у вигляді синця правої навколоочної ділянки, за своїм характером відносяться до категорії легких (п.2.3.5 правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року).
Судово-медичні експертні дані щодо характеру та локалізації ушкоджень обличчя ОСОБА_5 не суперечать механізму та умовам його спричинення, викладеним під час проведення слідчого експерименту від 19.07.2019 р. за участі потерпілої ОСОБА_5 .
Суд вважає, що досліджені докази є достатніми, допустимими, які в своєму взаємному зв`язку повністю підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Пояснення обвинуваченої ОСОБА_11 щодо часткового визнання винуватості і відсутність наміру спричинити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_17 суд оцінює критично, вважає їх позицією захисту.
Пояснення обвинуваченої ОСОБА_11 спростовуються свідченнями потерпілої ОСОБА_14 , яка весь час надавала чіткі та послідовні пояснення щодо механізму спричинення їй тілесних ушкоджень.
Крім того, висновками судово- медичних експертиз та поясненнями судово-медичного експерта в судовому засіданні підтверджується те, що потерпілій був спричинений не менш як один удар тупим твердим травмуючим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, чим могли бути як кисть руки людини, стулена в кулак, чи будь-які інші предмети з аналогічними властивостями. Разом з тим, такі тілесні ушкодження не могли бути спричинені шляхом само ушкодження потерпілою або при ударі об двері чи вікно.
Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду, а її дії відповідають правовій кваліфікації за ч.1 ст.125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину, особу винуватої, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_3 раніше судима Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 11.12.2018 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не стала, та знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована.

Обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання, згідно зі ст.67 КК України, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 розкаялась у вчиненому і попросила вибачень у потерпілої тільки під час останнього слова.

Оскільки вказане кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке було призначено на підставі вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 року, то суд не вбачає підстав для застосування ст. 75,76 КК України і вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_3 може бути призначено тільки у вигляді реального позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, при призначенні покарання підлягають застосуванню ст.72 КК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Речові докази у справі не оформлювались.

Процесуальні витрати у справі- відсутні.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою за ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 200 ( двохсот) годин громадських робіт.

На підставі п.п.« г», п. 1, ч.1 ст.72 КК України перевести призначене судом покарання у вигляді 200 ( двохсот) годин громадських робіт у покарання в вигляді 25 ( двадцять п`ять) днів позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року в виді 3( трьох) років позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3( три) роки 1 ( один) день.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, прокурору, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1