Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

25 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 , у якого вилучено майно адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 02 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна деревини та транспортного засобу, користувачем якого був ОСОБА_6 , власником ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000143 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник володільця майна захисник ОСОБА_5 (далі адвокат) просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна деревини та транспортного засобу, користувачем якого був ОСОБА_6 , власником ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000143 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України (далі клопотання).

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, клопотання задоволено частково, накладено арешт на деревину та відмовлено у накладенні арешту на транспортний засіб.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги адвокат вважає ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам наведеним у главі 17 КПК України, а тому є всі підстави для її скасування. Зокрема слідчим суддею не взято до уваги той факт, що огляд місця події проведено на земельній ділянці, право власності на яку належить ОСОБА_11 , а тому протокол такого огляду є недопустимим доказом. Разом з тим, складаючи даний протокол слідчий не конкретизував, яке майно вилучено у особи, його кількість, діаметр, що дає можливість для особи, якій передано на зберігання вилучене майно, його підмінити. Крім того, органом досудового розслідування не приєднано до матеріалів провадження жодного процесуального документу на підтвердження вчинення ОСОБА_4 або іншою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та не приєднано розрахунку істотної шкоди, який передбачений диспозицією цієї статті. Також органом досудового розслідування всі процесуальні дії проведено до внесення відомостей в ЄРДР, що є неприпустимим з огляду на положення вимог ст.214 КПК України.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, в ухвалі зазначив, що арешт деревини в даному випадку необхідний для збереження речових доказів, а тому клопотання слідчого в цій частині є обгрунтованим та підлягає до задоволення, проте, арешт автомобіля буде обмежувати права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном, а тому в цій частині клопотання слідчого не підлягає до задоволення.

Прокурор в суд апеляційної інстанції не прибув, про час і місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, однак до суду ним було скеровано заяву про розгляд справи без його участі. А тому, порадившись на місці, колегія суддів вирішила продовжити розгляд апеляційної скарги у відсутність прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , який просив оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, перевіривши матеріали судового провадження й обговоривши викладені в апеляційній скарзі адвоката доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000143 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 28 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

28 лютого 2020 року слідчий СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 визнав деревину породи «сосна», у вигляді колод, кубомасою 16,38 м.куб., транспортний засіб марки «МАЗ», моделі «5551», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та деревину породи «сосна», у вигляді колод, кубомасою 5,2 м.куб, що завантажена на вищезгаданий транспортний засіб, речовими доказами у кримінальному провадженні.

Того ж дня слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна деревини та транспортного засобу, користувачем якого був ОСОБА_6 , власником ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 02 березня 2020 року дане клопотання слідчого про арешт майна було задоволено частково та накладено арешт на деревину та відмовлено у накладенні арешту на транспортний засіб.

В ході апеляційного розгляду матеріалів провадження, колегією суддів не встановлено жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення, оскільки, покладені в основу ухвали мотиви, що стали підставою для часткового задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на матеріалах судового провадження і законі, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94, 132, 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2, ч.3, ч.4 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя суду першої інстанції, дослідивши в межах своєї компетенції матеріали клопотання слідчого, належним чином встановив той факт, що накладення арешту, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на деревину породи «сосна», у вигляді колод, кубомасою 16,38 м.куб., та деревину породи «сосна», у вигляді колод, кубомасою 5,2 м.куб, які завантажені на транспортний засіб марки «МАЗ», моделі «5551», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в даному випадку є необхідним для проведення об`єктивного, повного та всебічного досудового розслідування, а також для збереження речових доказів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що арешт транспортного засобу буде обмежувати права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном, оскільки власником транспортного засобу є третя особа, яка не має відношення до даного кримінального провадження.

Отже, на думку колегії суддів, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника транспортного засобу, оскільки, за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах, в частині арешту транспортного засобу, не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна (транспортного засобу).

Наведені в апеляційній скарзі доводи ніяким чином не спростосують висновки слідчого судді суду першої інстанції.

Щодо доводів захисника, що органом досудового розслідування всі слідчі дії проведені до внесення відомостей до ЄРДР, то колегія суддів зазначає таке. Як убачається з матеріалів судового провадження, до внесення відомостей до ЄРДР був проведений тільки огляд місця події, що відповідно до вимог ч.3 ст.214 КПК України є правомірним, оскільки, як зазначено у вказаній нормі закону, огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Даних щодо проведення інших слідчий дій апеляційна скарга захисника не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.132, 167, 170-173 КПК України, провів розгляд клопотання слідчого.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми доказами, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 02 березня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , у якого вилучено майно, адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3