печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 в рамках кримінального провадження № 0001587,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 у справі № 646/2810/17, на тимчасово вилучене майно належне ОСОБА_4 , в тому числі, а саме:

- купюри номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 240 штук на загальну суму 48 000 грн.,

- купюри номіналом по 100 (сто) гривень у кількості 187 штук на загальну суму 18 700 грн.,

- купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 105 штук на загальну суму 121 700 грн.,

- купюри номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень у кількості 50 штук на загальну суму 2 500 грн.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України та не може бути конфісковане. Окрім того, вказує, що ОСОБА_4 не має відношення до розслідуваного кримінального провадження.

Вищенаведене у своїй сукупності вказує на безпідставність подальшого утримання майна під арештом, що обумовлює необхідність його скасування.

У судове засідання учасники провадження не з`явились.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та додані до нього документи дійшов наступних висновків.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003113 від 30.09.2017 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 року по справі № 646/2810/17, в межах кримінального провадження накладено арешт на тимчасово вилучене майно належне ОСОБА_4 , в тому числі, а саме:

- купюри номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 240 штук на загальну суму 48 000 грн.,

- купюри номіналом по 100 (сто) гривень у кількості 187 штук на загальну суму 18 700 грн.,

- купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 105 штук на загальну суму 121 700 грн.,

- купюри номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень у кількості 50 штук на загальну суму 2 500 грн.

Так, статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Із змісту ухвали від 27.07.2017 вбачається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, ОСОБА_4 не перебуває в жодному процесуальному статусі у кримінальному провадженні, а відтак і не є тією особою арешт на майно якої можливо накласти.

Окрім того, доказів які б вказували, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям злочину, яке розслідується у вказаному кримінальному провадженні не має, натомість заявником надано докази на підтвердження законності походження грошових коштів.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.

При цьому звертається увага на те, що помилково в ухвалі слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 року по справі № 646/2810/17, вказано в частині арешту на купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 105 штук, загальну суму 121 700 грн., оскільки загалом становить 52 500 грн., та заявник не позбавлений права на звернення із завою про виправлення описки.

Керуючись, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 в рамках кримінального провадження № 0001587 задовольнити.
Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 у справі № № 646/2810/17, на майно належне ОСОБА_4 , а саме:
- купюри номіналом по 200 (двісті) гривень у кількості 240 штук на загальну суму 48 000 грн.,
- купюри номіналом по 100 (сто) гривень у кількості 187 штук на загальну суму 18 700 грн.,
- купюри номіналом по 500 (п`ятсот) гривень у кількості 105 штук на загальну суму 52 500 грн.,
- купюри номіналом по 50 (п`ятдесят) гривень у кількості 50 штук на загальну суму 2 500 грн.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1