Справа № 716/2331/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 від 11 листопада 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мосорівка, Заставнівського району, Чернівелької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, раніше судимому:
- 01.10.1996 р. Сторожинецький РС, ст. 102 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- 27.02.2002 р. Садгірський РС, ст. 122 ч. 1, ст. 75 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- 28.02.2005 р. Першотравневий РС ст. 15, ст. 186 ч.2, ст. 69 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- 16.10.2008 р. Чернівецький АС, ст. 115 ч.2 п. 6,10, ст. 187 ч.4, ст. 186 ч.3, ст.121 ч.2, ст.189 ч.2, ст.153 ч.3, ст. 162 ч. 1, ст. 70 КК України 14 років позбавлення волі.
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 11.11.2019 року перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері потерпілої ОСОБА_4 , з яким вона спільно проживає, в результаті яких остання зазнала психологічних страждань, постійне відчуття страху та неспокою, а також погіршення стану життя.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_4 , з якою винний спільно проживає та перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.
Під час проведення підготовчого судового засідання між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 , а також обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду від 28.11.2019 року про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України понесе покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин. На що сторони дали свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просила затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим. Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті. Зокрема, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Ініціатором укладення угоди виступила саме потерпіла.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілій в судовому засіданні роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілій зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Вид та розмір покарання, яке узгоджене сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину щодо особи позилого віку та рецидив злочину.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 , а також обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженої сторонами виду та розміру покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-374, 376, 395, 468-475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 28 листопада 2019 року про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення по ст.126-1 КК України і призначити покарання, що визнано судом доведеним, у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку, до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ