УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2020 Справа №607/25524/19

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002372 від 16.08.2019р. про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, з вищою освітою, не депутата, працюючої в TOB «Богдан Авто Тернопіль» на посаді керівника відділу продажу, раніше не судимої,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2019 року близько 09.00 год. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки "Opel Insignia" реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів та вантажу в салоні, рухалась проїзною частиною вулиці Танцорова у м. Тернополі, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг. Під час керування автомобілем, водій ОСОБА_3 не була достатньо уважною та не стежила належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушила вимоги пунктів 1.5, 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Виїхавши на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п.16.11 ПДР України, вимог дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» Додатку 1 ПДР України, не надала дорогу велосипедисту ОСОБА_5 , який рухався на велосипеді марки «Kalkhoff aggatu», який проїжджав дане перехрещення доріг рухаючись по головній дорозі - вул. Шашкевича в сторону вул. Живова м. Тернополя, внаслідок чого допустила зіткнення з останнім. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми лівого гомілково-ступневого суглоба у вигляді відкритих уламкових внутрішньо-суглобових переломів латеральної і зовнішньої) кісточки малогомілкової та медіальної (внутрішньої) кісточки великогомілкової кісток з пошкодженням шкірних покривів по внутрішній поверхні нижньої третини гомілки - «рвано-розчавленою» раною і вивихом стопи назовні, численних саден ділянки лівих ліктьового та колінного суглобів, які не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, тобто не були небезпечними для життя, однак в клінічному перебігу призводять до тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я та за цією ознакою належать до середнього ступеня тяжкості (п. 2.2.1. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5. 2.3 (б, д). 16.11 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнала повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаялася. На даний час про вчинене вона, ОСОБА_3 , щиро шкодує, просить суд її суворо не карати.

Обвинувачена ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового засідання обвинувачена звернулася до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, а порушене щодо неї кримінальне провадження просить закрити.

В судовому засіданні прокурор не заперечив щодо задоволення вищевказаного клопотання та вважає, що обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим. Окрім того, просить закрити провадження по розгляду цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 в користь місцевого бюджету коштів, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 15293,38 грн., у зв`язку із добровільним відшкодуванням коштів обвинуваченим.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 , просить звільнити останню від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, оскільки вони помирилися з обвинуваченою ОСОБА_3 та вона повністю відшкодував завдану злочином шкоду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 Кримінального кодексу України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якої умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти, як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Тобто, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим визначено законом не як право, а як обов`язок суду.

Як вбачається з п. 14 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, постанова (ухвала) судді (суду) має бути вмотивованою. Зокрема, поряд із доказами винності особи в учиненні злочину в цій постанові слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності суд прийшов до переконання, що діяння, яке інкримінують обвинуваченій дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, винуватість ОСОБА_3 у його вчиненні доводиться, а також те, що існують умови та підстави, передбачені КК України для звільнення її від кримінальної відповідальності. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення, в даному випадку ОСОБА_3 , необережного злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Підставою для його звільнення є певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує - примирення винного з потерпілим.

З врахуванням вищенаведених підстав та умов, з огляду на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності не є правом, а є обов`язком суду, обвинувачена ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи №4.6-466/19 від 30.09.2019 року в сумі 1884,12 грн., судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи №4.6-482/19 від 19.09.2019 року в сумі 942,06 грн., судової фототехнічної експертизи та експертизи відео, звукозапису №8-192/193/19 від 16.10.2019 року в сумі 2198,14 грн., судової фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №8-190/191/19 від 11.10.2019 року в сумі 4396,28 грн., які суд стягує з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

Провадження по розгляду цивільного позову, заявленого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської міської ради про стягнення із ОСОБА_3 - 15293,38 грн. слід закрити у зв`язку із добровільною сплатою коштів, тобто, за відсутністю предмету спору, наслідком чого є недопустимість повторно звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 129, 284, 285, 286, 288, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0002372, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2019 року про її обвинувачення закрити.

Провадження по розгляду цивільного позову, заявленого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської міської ради про стягнення ОСОБА_3 15293 грн. 38 коп., понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області на протязі 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1