Справа № 698/718/19
Провадження № 1-кс/698/253/19
УХВАЛА
про арешт майна
18 вересня 2019 р. слідчий суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , начальника СВ Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду у селищі Катеринопіль клопотання начальника слідчого відділу Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000044від 30.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК України, погоджене з начальником Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_5 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що в ході вивчення стану використання фізичними та юридичними особами земельних ділянок державної та комунальної форми власності встановлено, що ОСОБА_6 жителем села Єлизаветка, Катеринопільського району, Черкаської області, використовуються земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу історико-культурного призначення) загальною площею близько 35 га, які знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області.

На момент огляду місця події на території вказаної земельної ділянки знаходивс яавтомобіль ГАЗ 5201, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 , є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 .

За допомогою даного автомобілю за вказівкою ОСОБА_6 , особи, яка самовільно захопила земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0003 площею 11,3997 га, здійснювалося перевезення зерна соняшника. Відповідно, даний автомобіль є знаряддям злочину у кримінальному провадженні № 0000044 від 30.05.2019.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, слідчий зазначає про необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з наведених у клопотанні підстав.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив та пояснив, що жодним чином не був обізнаний про протиправне використання ОСОБА_6 земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши письмові матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого та власника майна, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що в провадженні Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000044від 30.05.2019 року, за правовою кваліфікацією: ч. 2 ст. 1971 КК України самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель (а. с. 4).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно від 12.04.2019 № 163274100, вказана земельна ділянка має наступне цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництв; форма власності комунальна; власник Мокрокалигірська сільська рада (). Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні (а. с. 6).

У той же час, відповідно до листа Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації від 15.08.2019 № 02/01-03-31/4631/01/01-33, зазначено, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0003 площею 11,3997 га розташовані 10 археологічних об`єктів культурної спадщини курганів (а. с. 7).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 власником автомобілю ГАЗ 5201, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 .

Згідно долученої до матеріалів клопотання копії протоколу про адмінправопорушення складеного за ст. 531 КУпАП, вбачається що гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_2 , не працюючим, пенсіонером здійснено самозахоплення даної земельної ділянки, знаходиться в адміністративних межах Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області (а. с. 5).

Для збору врожаю ОСОБА_6 залучив комбайнерів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тракториста ОСОБА_9 та водія ОСОБА_4 .

12.09.2019 ОСОБА_6 організував збір врожаю соняшника на вказаній земельній ділянці. Збір проведений частково, всього зібрано насіння соняшника 7 634,00 кг, що підтверджується протоколом огляду місця події (а. с. 10-11), а також показаннями свідків (комбайнерів, трактористів та водіїв) та письмовими поясненнями ОСОБА_6 (а. с. 9,12).

З постанови слідчого від 12.09. 2019 року вбачається, що вилучений під час огляду місця події (самовільно зайнятої земельної ділянки площею 11,3997 з кадастровим номером :04:003:0003) автомобіль ГАЗ 5201, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000044 від 30.05.2019 року.(а.с.15)

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно до п.п. 1-4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.ч 1,2 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.

Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя враховує, що визнання слідчим у постанові від 12.09.2019 року вказаного автомобілю знаряддям злочину і з цих підстав речовим доказом, не відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст. 98 КПК України, оскільки дії пов`язані з використанням техніки для транспортування не утворюють об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. Крім того, з огляду на встановлені обставини відсутні правові підстави для твердження про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 будь-якого кримінального правопорушення.

Враховуючи вказані обставини та вищезазначені положення КПК України, слідчий суддя визнає про відсутність законних підстав для арешту автомобілю ГАЗ 5201, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та з огляду на наведене відмовляє у задоволенні клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальникаСВ Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000044від 30.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, погодженого з начальником Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна:автомобілю ГАЗ 5201, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власниколм якого є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 - відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1