У Х В А Л А
21.04.2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_4 ,
- прокурора ОСОБА_5 ,
- потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,
- захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 22.02.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

УСТАНОВИВ :

17.04.2020 року до Жмеринського міськрайонного суду згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 17.04.2020 року в порядку, передбаченому ст.34 КПК України, надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушенння, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.187 КК України.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.04.2020 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вказав про можливість призначення судового розгляду, який просив здійснювати у відкритому судовому засіданні, посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам закону, відсутність підстав закриття провадження та повернення обвинувального акту прокурору, а також визначення іншої підсудності. В судове засідання просив викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих, а також свідків за переліком реєстру матеріалів досудового розслідування. Заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін якого закінчується 22.04.2020 року, посилаючись на об`єктивну неможливість закінчити судовий розгляд в цей строк. В обгрунтування цих вимог зазначив, що до теперішнього часу не зникли та не зменшилися ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, або вчинити новий злочин, які визначаються обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, наявністю непогашеної судимості за вчинення раніше також умисного тяжкого злочину, відсутністю соціально стримуючх факторів, з огляду на те, що він офіційно не працевлаштований, не одружений та не має утриманців. У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, просив суд не визначати розмір застави
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку прокурора з вказаних питань, власних клопотань не заявили.
Обвинувачений ОСОБА_8 щодо призначення судового розгляду із його проведенням у відкритому судовому засіданні, а також стосовно продовження йому строку тримання під вартою не заперечував. Додаткових клопотань не заявив.
Захисник ОСОБА_9 також погодився із можливістю призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, виклику додаткових свідків не потребував. Стосовно вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 висловився про зменшення наразі заявлених прокурором ризиків у зв`язку із закінченням досудового розслідування кримінального провадження. Відтак вважає можливим замінити тримання під вартою обвинуваченому на домашній арешт за місцем його постійного проживання, де той також є зареєстрованим.
Прокурор та потерпілі заперечили стосовно заміни обвинуваченому ОСОБА_8 чинного запобіжного заходу на домашній арешт, вважаючи його недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_8 погодився із думкою свого захисника
Інших клопотань сторонами не заявлено.
Заслухавши думки учасників підготовчого засідання, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Згідно вимог ч.1 ст.315 КПК України підготовка до судового розгляду проводиться судом, лише якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України.
Так, отриманий наразі на розгляд суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050 від 22.02.2020 року відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, передусім положенням ст.291 КПК України. Водночас угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження наразі не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено; дане кримінальне провадження підсудне Жмеринському міськрайонному суду Вінницької області. Існують визначені законом обставин, за яких не складається досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_8 з урахуванням обвинувачення останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Заявлені прокурором свідки підлягають виклику в судове засідання.
За сукупності наведеного суд доходить висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства чи погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а передбачає урахування низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_8 , належать до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачають у вигляді позбавлення волі на строк, що вочевидь перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до раніше судимої особи.
У відповідності до вимог ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, застосованого ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.02.2020 року, та строк якого закунчується 22.04.2020 року, в межах якого об`єктивно немає можливості закінчити судове провадження, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, які вказані прокурором та які не спростовані стороною захисту самим лише запереченням їх доведеності прокурором, а саме: запобігання можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інший злочин, а також протиправно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, що досі не зменшились та є достатньо вірогідними з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, надто за невстановлення наразі суттєвого рівня соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 , який має непогашену судимість за вчинення умисного тяжкого злочину, будучи раніше засудженим до реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
Тому із врахуванням сукупності фактичних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_8 , його віку, характеру та обсягу висунутого звинувачення, грунтовність якого наразі визначається затвердженим прокурором обвинувальним актом та не заперечується стороною захисту, тяжкості покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, які вказано прокурором, судом не встановлено будь-яких об`єктивних відомостей про суттєве зменшення або відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для достатності застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Заявлене захисником ОСОБА_9 клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт колегія судів вважає необгрунтованим, оскільки наведені стороною захисту доводів про особу обвинуваченого та наявнійсть у нього постійного місця проживання, не визначають істотних змін цих обставин, що охоплююються оцінкою можливості запобігання ризикам при застосуванні та продовженні виключного запобіжного заходу, у тому числі щодо закінчення досудового розслідування кримінального провадження, яке зумовлене об`єктивними потребами забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Відтак доводи сторони захисту не доводять власних вимог щодо зміни запобіжного заходу та не спростовують обгрунтувань прокурора стосовно доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому вказене клопотання захисника підлягає залишенню без задоволення.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк його тримання під вартою на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду, що у даному випадку виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд у зв`язку з цим визначає відсутніми підстави для встановлення розміру застави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 291, 314-316, 325, 331, 350 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області на 10 годин 30 хвилин 30.04.2020 року.
Резервну дату судового розгляду визначити на 11 годин 30 хвилин 25.05.2020 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально у складі трьох професійних суддів.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих, а також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити на 60 днів, тобто до 19.06.2020 року включно, запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.02.2020 року, без визначення розміру застави.
У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній ареш відмовити.
На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Головуючий

Судді