ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1401/20 Справа № 175/4944/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001355 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.12.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст.185, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення, та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2017 року, та остаточно вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 3 дні із конфіскацією майна; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Також відповідно до матеріалів провадження обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, потерпілий у своїй заяві зазначив, що він будь-яких претензій по обвинуваченого не має та просить суд суворо не карати ОСОБА_8 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Зазначає, що при застосуванні ст.71 КК України та часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком строком на 1 рік, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що злочин було вчинено 01.10.2019 року, тобто за 2 місяці до закінчення іспитового строку, що є занадто суворим, враховуючи особу обвинуваченого.

Посилається на те, що судом при призначенні ОСОБА_8 покарання було проігноровано ст.73 КК України, відповідно до якої, при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2017 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , маючи умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та проникнення у інше приміщення, 01.10.2019 року близько о 02.00 години, керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», біжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливих спонукань, тримаючи при собі заздалегідь підшукане знаряддя вчинення злочину, а саме молоток приїхав на газову заправку, розташовану на шосе Н08 «Дніпро Запоріжжя» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вул. Кленова, 28 В, де відволікаючи увагу раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_11 , розмовами про необхідність заправки автомобіля, скориставшись тим, що потерпілий відволікся, умисно наніс молотком, не менше двох ударів в життєво важливий орган - область голови потерпілого ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесні ушкодження згідно висновку експерта №3491е від 21.11.2019 року у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку 2-го ступеню з можливими геморагічними ділянками в правій скроневій частці, з гострою субдуральною гематомою малого об`єму праворуч, з багатоуламковим втисненням переломом лобної, скроневої та тім`яної кісток праворуч зі зміщенням кісткових уламків, багатоуламковим переломом зовнішньої стінки правої орбіти, правої гайморової пазухи та правої виличної кістки, а також у вигляді множинних забійних ран на голові та обличчі.
Далі, обвинувачений ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, проник у приміщення охорони та заволодів майном, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме грошовими коштами у розмірі 3500 грн.
Після вчинення злочину ОСОБА_9 разом з викраденим майном, на автомобілі марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 , матеріальний збиток на суму 3500 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив умисний злочин в період іспитового строку, на момент затримання був офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Окрім того, судом при призначенні ОСОБА_8 покарання було враховано обставини справи, наслідки вчинення злочину, позицію органу обвинувачення та потерпілого, який надав заяву щодо відсутності претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого, та просив призначити ОСОБА_8 покарання на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений будучи судимим, вчинив злочини під час іспитового строку, дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання з урахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна як такому, що на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин за ч. 4 ст. 187 КК України.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані всі обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання ОСОБА_8 , а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілого, тому апеляційна скарга щодо пом`якшення призначеного покарання не підлягає задоволенню.
Посилання захисника на те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває також було враховано судом при призначенні ОСОБА_8 покарання, окрім того, вказана обставина не є підставою для пом`якшення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.187 КК України в мінімальному його розмірі у виді позбавлення волі, а підстави для пом`якшення покарання, призначеного на підставі ст.71 КК України відсутні, оскільки ОСОБА_8 має судимість за попереднім злочином.
Доводи захисника щодо не застосування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання ст.73 КК України, яка передбачає можливість обчислення строків покарання при заміні або складанні покарань у днях є безпідставним, оскільки судом було призначено покарання ОСОБА_8 з урахуванням ст.71 КК України, яка передбачає приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4