Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/1745/18
Провадження № 1-кп/499/10/20
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2020 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000341, внесеного до ЄРДР від 17.09.2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Артік Вірменія, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України
В С Т А Н О В И В:
20 травня 2020 року прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, посилаючись, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.121 КК України, яке прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, та існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме: п.1 переховуватись від органів досудового розслідування (вчинив тяжкий злочин покарання за яке передбачено від 7 до 10 років позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, не одружений, відсутня дружина та діти, проживає по місцю мешкання один та може в будь-який час покинути місце мешкання з метою уникнення від відповідальності); п.3 незаконно впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню (потерпілий та свідки по кримінальному провадженню проживають в одному населеному пункті, свідки пояснюють, що родичі обвинуваченого умовляли змінити покази надані досудовим розслідуванням); п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення (зі свідчень свідків вживає алкоголем, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду №26).
Захисник обвинуваченого та обвинувачений проти задоволення даного клопотання заперечували, посилаючись на те що ризики на які посилається прокурор є необґрунтовані та не підтвердженні доказами. Захисник обвинуваченого звернув увагу суду на той факт, що прокурор в заявленому клопотанні посилається на ризики, які нічим не підтверджуються, а саме, переховуватись від органів досудового розслідування але на підтвердження вказаного ризику ніяких доказів не надав, обгрунтовуючи свою позицію лише важкістю покарання. Разом з тим, захисник звернув увагу на той факт, що ОСОБА_6 після скоєного ніде не переховувався, а чекав дома пацівників поліції. Посилання прокурора, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого чи свідків на думку захисника нічим не підтверджується. А разом з тим, наголосив, що вже всі свідки допитані. Щодо ризику про можливість вчинення іншого кримінального поравопорушення, то захисник вважає, що він зовсім не обгрунтований і судом до уваги братись не може.
Захисник обвинуваченого просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу, а у разі необхідності застосування запобіжних заходів на думку суду просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного пристрою контролю.
Розглянувши заявлене клопотання та заслухавши думку учасників процесу прийшов до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до ч. 1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід терміном на 60 діб, тобто до 28 травня 2020 року.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, відносно ОСОБА_4 існує обґрунтована підозра у вчиненні ним вказаного злочину.
При розгляді даного клопотання судом встановлено, що ризики на які посилається прокурор в своєму клопотанні передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, суттєво змінилися та відпали.
Посилання прокурора про те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування (може в будь-який час покинути місце мешкання з метою уникнення від відповідальності) суд вважає лише припущенням прокурора яке ним доведене в судовому засіданні не було.
Посилання на ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню також не відповідає дійсності так як судом всі свідки заявлені прокурором вже допитані, а залишився лише один свідок з сторони захисту, на якого, звісно, обвинувачений впливати не може.
Посилання на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження його, також не може бути взято судом до уваги, оскільки відомостей про вчинення обвинуваченим інших злочинів прокурором не надано.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання про що є відповідна довідка, характеризується посередньо.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Прокурор при розгляді клопотання не довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, також те, що обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Клопотання прокурора, щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою фактично ґрунтується на припущеннях про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу ніж утримання під вартою, а такі обставини, як спроба обвинуваченим переховуватись від суду та те, що обвинувачений може якимось чином впливати на потерпілих та свідків не можуть свідчити про наявність законних підстав ( ст. 177, 178, 194 КПК України ) для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою.
Також суд, бере до уваги особу обвинуваченого, те що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , також те, що позитивно характеризується по місцю проживання від сусідів, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року, у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст.29,62 Конституції України).
Суд також бере до уваги, що захисник обвинуваченного пояснив, що обвинувачений визнає дійсність фактичних обставин справи, а отже і вину.
Разом з тим суд констатує, що під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України та не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що запобіжний захід тримання під вартою, як винятковий запобіжний захід є необґрунтований, але вбачаючи наявність вчинення злочину, наявність суспільного резонансу суд вважає за можливе обрати більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт з носінням електронного пристрою контролю, що на думку суду забезпечить його належну поведінку та попередить його спроби вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов"язки: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.
Тому суд виходячи з положень ст.ст.178, 181, ч.4 ст.194 КПК України оцінюючи в сукупності всі обставини відносно вагомості наявних доказів, вік, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність судимостей і негативної характеристики, наявність стійких родинних зав`язків у обвинуваченого, застосовує до обвинуваченого ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт з носінням електронного пристрою контролю та покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Оцінюючи у сукупності усі викладені обставини, і підстави, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання прокурора відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331,369,370 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У клопотанні прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України відмовити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного пристрою контролю строком на 60 діб за адресою: АДРЕСА_1 , тобто до 18 липня 2020 року.
Виконання ухвали направити до відділу поліції за місцем проживання і реєстрації ОСОБА_4 .
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 впродовж дії міри запобіжного заходу прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.
Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду.
Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 під розпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного пристрою контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

СуддяОСОБА_1