Справа № 488/424/19
Провадження № 1-кп/488/148/20
В И Р О К
іменем України

10.04.2020 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Мирони Оболонського району Полтавської області, громадянин України, освіта середня, працює в КП «Миколаївліфт» електромеханіком з обслуговування ліфтів, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2018 року за № 0002532,

в с т а н о в и в :

19 листопада 2018 року близько 16 год. 30 хв. водій ОСОБА_5 , в порушення вимог п.2.9.А Правил дорожнього руху України перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в темний час доби по вологій чистій проїзній частині вулиці Океанівської в напрямку вулиці Самойловича в місті Миколаєві.
Здійснюючи маневр повороту праворуч на прибудинкову територію житлового будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 в порушення вимог п.п.2.3.Б, 12.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та до її змін, при виникнення небезпеки для руху у виді пішохода ОСОБА_6 , яка в цей час рухалася вказаною прибудинковою територією, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки, які відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому правопорушенні визнав себе винним повністю, розкаявся та показав, що у вказані день та час він повертався з роботи за кермом свого автомобіля «Таврія». Перед цим на роботі в нього був невеликий фуршет, під час якого він вжив два фужери шампанського. Було вже темно, і на вулиці йшов мокрий сніг, видимість була погана. Він рухався зі швидкістю не більше 40 км/год. Коли він повертав праворуч у двори неподалік будинку, де він мешкає, то з лівого боку від автомобіля вибігла потерпіла. Припускає, що він її не пропустив, і, фактично, коли пішохід вже майже пробігла перед машиною, автомобіль її вдарив. В подальшому намагався зустрітися із потерпілою, аби попросити в неї вибачення, проте її чоловік всіляко цьому перешкоджав.

Згідно з розписками потерпілої ОСОБА_6 від 24 листопада 2018 року та від 24 березня 2019 року, остання отримала від ОСОБА_5 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2 557, 90 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та кваліфікує його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що останній вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд також враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, за місцем проживання дільничним офіцером поліції характеризується задовільно, за місцем роботи з позитивного боку, вжив активних заходів до повного відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

З урахуванням фактичних обставин справи та даних, що характеризують особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого, суд вважає достатнім призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі санкції відповідної норми закону про кримінальну відповідальність, не застосовуючи додаткового покарання.

Питання про долю речового доказу суд вирішує у відповідності до правил, встановлених п.1 ч.6 ст.100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат на залучення експертів за правилами ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Речовий доказ по справі автомобіль марки «ЗАЗ 1102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що переданий на зберігання під розписку ОСОБА_5 , залишити у останнього, дозволивши користування та розпорядження транспортним засобом.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням:

- експертизи технічного стану транспортного засобу від 14 грудня 2018 року № 799 в сумі 1 144 грн.,

- автотехнічної експертизи від 15 січня 2019 року № 19-36/10.1 в сумі 1 144 грн., а загалом 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1