У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19травня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000013 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

У відношенні підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.06.2020 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 196 КПК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч.2 ст. 189 КК України не доведено.

Зазначає, що згідно повідомленню про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Проте, така кваліфікуюча ознака, як «з погрозою насильства над потерпілим», є відсутньою в диспозиції ч. 2 ст. 189 КК України, а кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб» не доведена.

На думку апелянта, сторона обвинувачення не здобула доказів, що підтверджують існування «невстановлених на даний час осіб». Надані стороною обвинувачення докази обґрунтованості підозри не містять інформації про існування попередньої змови осіб на заволодіння майном ОСОБА_9 .

Апелянт зазначає, що з дослідженого в судовому засіданні протоколу затримання ОСОБА_6 вбачається, що останнього затримано в зв`язку з підозрою у вимаганні передачі грошових коштів за невиконання фінансово-господарських зобов`язань в рамках договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки (трактор «ХТА-200») у директора ТОВ «Техніка і технологія» ОСОБА_9 . Тому вважає, що стороною обвинувачення неправильно визначена кваліфікація за ч. 2 ст.189 КК України, оскільки дії ОСОБА_6 можливо кваліфікувати лише за ст.355 КК України, яка не є тяжким кримінальним правопорушенням.

Зазначає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не доведені, а є лише припущенням. Просить врахувати, що ОСОБА_6 одружений, має неповнолітнього сина, постійне місце проживання на території, що відноситься до юрисдикції органу досудового розслідування, офіційно працевлаштований, немає наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Самостійно прибув в призначений час до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Маючи можливість вільно пересуватися та обмежений судовим рішенням, щодо спілкування з будь-якою особою, в тому числі з потерпілим, ОСОБА_6 жодним чином не намагався особисто, або через будь-яких осіб впливати на потерпілого.

Вважає, що прокурор не довів факту застосування насильства або погрози його застосування, а слідчий суддя не обґрунтував рішення щодо не визначення розміру застави.

На думку апелянта, що суддя ОСОБА_10 безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про відвід слідчого судді ОСОБА_11 у даному провадженні, тому клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 розглянуто незаконним складом суду.

Встановлені слідчим суддею обставини.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, відомості про які 29.01.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №000001326.

27 квітня 2020 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 та 28 квітня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що в липні 2019 року він вступив в попередню злочинну змову з невстановленими на даний час слідством особами, з якими розробив злочинний план, направлений на вчинення вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_6 та група невстановлених слідством осіб усвідомлювали, що ОСОБА_9 не має перед ними жодних боргових зобов`язань.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи спільно з невстановленими слідством особами, в період з 25.07.2019 по 21.01.2020 в м. Миколаєві в офісному приміщенні по вул. Потьомкінська, 17/4 неодноразово зустрічався з потерпілим ОСОБА_9 з метою особистого збагачення, спрямованого на вчинення вимоги передачі чужого майна, шляхом застосування до нього психологічного насильства, що виразилось у висловлюванні погроз насильства, а також у грубій формі вимагав у потерпілого грошові кошти у сумі 1,5 млн. грн, а також 1000 доларів США (еквівалент 25 000 грн) щомісяця за неіснуючі борги.

В подальшому, 27.04.2020 о 11 год. 34 хв. ОСОБА_6 з групою невстановлених на даний час осіб, знаходячись на автопарковці поряд з супермаркетом «АТБ» та магазином «33 квадратні метри» за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, зустрівши потерпілого ОСОБА_9 вимагав у останнього грошові кошти.

Після цього, для забезпечення реальності сприйняття потерпілим злочинних намірів ОСОБА_6 з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами умисно спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження, шляхом нанесення ударів ногами та руками по тілу і голові у кількості не менш трьох.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, всупереч волі потерпілого ОСОБА_9 , із застосуванням сили помістили його в автомобіль марки «Mersedes Benz E220», д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_1 , та намагались зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення. Вказані незаконні дії були припиненні працівниками УСБУ в Миколаївській області шляхом блокування виїзду зазначеного автомобілю.

Слідчим подано клопотання про обрання у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для запобігання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, є обґрунтованою. Слідчий суддя зазначив, що є наявними ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, йому відомо місце проживання та роботи потерпілого.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється та дані про особу підозрюваного, дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання встановленим ризикам та застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Підозрюваний ОСОБА_6 повідомлений про розгляд апеляційної скарги, заяву про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів та середньої тяжкості. За вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

У клопотанні слідчий в обґрунтування підозри послався на докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, з яких слідує, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Тому, з огляду на наведені рішення Європейського Суду з прав людини, доводи апелянта про неправильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_6 за ч.2 ст. 189 КК України, не є предметом розгляду під час обрання запобіжного заходу.
Слідчий суддя достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, в тому числі передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, їх суспільної небезпечності, характеру та обставин його вчинення, та тих обставин, підозрюваний обізнаний про місце мешкання та роботи потерпілого ОСОБА_9 .

Слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та ступінь тяжкості злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає правильними висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання доведені обставини, передбачені п. п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не дотримався вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, відповідно якої строк тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не врахував вимоги ч. 5 ст. 115 КПК України, відповідно якої при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Згідно ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання.

Цих вимог закону слідчим суддею не дотримано.

Тому, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а строк тримання під вартою слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27.04.2020 до 25.06.2020 включно.

Враховуючи, що ухвала слідчого підлягає скасуванню, але ж з інших підстав, ніж просять апелянти, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Доводи захисника ОСОБА_5 про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 розглянуто незаконним складом суду, є безпідставними.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що захисником заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_11 , який розглянуто відповідно до вимог ст. 81 КПК України. Суддя ОСОБА_10 при розгляді заяви про відвід достатньо вмотивував рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про відвід слідчого судді ОСОБА_11 .

За такого, відсутні підстави вважати, що рішення прийнято незаконним складом суду.

Більш того, оскільки рішення слідчого судді підлягає скасуванню, апеляційний суд у законному складі приймає рішення про застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 ч.3, 422, 423, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 червня 2020 року включно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_12 - задовольнити.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 червня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3