Провадження 1-кс/522/8716/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 ,звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого Приморського районного суду м.Одеси від 23.04.2019 р., а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

В своєму клопотанні ОСОБА_3 посилається на те, що в рамках кримінального провадження №0000991 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23.04.2019 р., накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2014 р.

При цьому, в рамках кримінального провадження він не є підозрюваним чи обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того, з моменту арешту майна пройшло більше ніж один рік, підозра нікому не пред`явлена, досудове слідство триває, належне йому на праві власності майно не визнано речовим доказом, в зв`язку з чим вважає, що на теперішній час відсутня потреба в перебуванні майна під арештом та він підлягає скасуванню.

До суду надійшла заява ОСОБА_3 в якій зазначено, що він клопотання підтримує та просить провести розгляд за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак надав заяву в якій просить відмовити в задоволенні зазначеного клопотання та провести розгляд за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника та прокурора.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, встановлено, що Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000991, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого суді Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 р., накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, з забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Встановлено, що зазначена квартира належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2014 р.

Згідно ч.2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

При цьому, прокурором підтверджень того, що на теперішній час у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_3 , останньому повідомлено про підозру або він є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, або до нього заявлено цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи, суду надано не було.

При цьому, тривала заборона використання майном, призводить до порушення Конституційних прав його власників.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що необхідність в застосуванні арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23.04.2019 р., на майно ОСОБА_3 , як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 107, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 р. задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23.04.2019 р., а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: