ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2189/20
провадження № 1-кс/753/703/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" лютого 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007740 від 22.10.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в місті Києві ОСОБА_3 за погоджненням з прокурором Київської місцевої прокуратури №2 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0007740, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила суд його задовольнити.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в жовтні 2019 року гр. ОСОБА_4 по підробленим документах заволодів правом власності на квартиру АДРЕСА_1 . Так оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_4 у 2019 році зареєстрував в Єдиному реєстрі рухомого майна договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , нібито посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 09.10.2019 і зареєстрованого в реєстрі №283 тим самим заволодів правом власності на дану квартиру.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 09.10.2019 було зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2019 який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 09.10.2019 було зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 18.01.2012 який за реєстровим №7-55 посвідчений державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 .
Згідно відповіді Другої Київської державної нотаріальної контори 18.01.2012 державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстровим №7-55 згідно даних з реєстру для вчинення нотаріальних дій, договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 не посвідчувався.
На підставі вищевикладеного у досудового слідства є підстави вважати, що договір купівлі-продажу від 18.01.2012 року кв. АДРЕСА_1 є підроблений а отже і право власно не може бути зареєстроване за ОСОБА_6 . А також є не дійсним договір купівлі-продажу від 09.10.2019 а отже і право власно не може бути зареєстроване за ОСОБА_4 .
Постановою слідчого від 22.10.2019 р. квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є предметом кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також для збереження речових доказів дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007740 від 22.10.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1