Справа № 357/5827/20
У Х В А Л А

18 червня 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного розглянувши в залі суду № 1 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002416 від 16.06.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, слідчий суддя, -

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002416 від 16.06.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України.
В клопотанні зазначено, що Слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002416, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2020 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК . України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 червня 2020 року протягом дня, ОСОБА_7 знаходився за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 в якій проживають двоє малолітніх дітей останньої - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В цей час, ОСОБА_7 з метою демонстрації своєї зверхності та зухвалості почав ображати словами та погрожувати фізичною розправою ОСОБА_9 та її малолітнім дітям. В цей час, малолітній ОСОБА_12 сховався за спину своєї матері - ОСОБА_9 , а малолітній ОСОБА_11 знаходився перед ОСОБА_7 . Продовжуючи демонстрацію своєї зухвалості та зверхності ОСОБА_7 наніс один удар ногою по голові малолітньому ОСОБА_11 від якого останній впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_9 підійшла до свого малолітнього сина - ОСОБА_11 з метою надати йому допомогу та заспокоїти, внаслідок чого малолітній ОСОБА_12 залишився стояти сам без жодного стороннього фізичного захисту. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння смерті малолітньому ОСОБА_12 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення вбивства малолітнього ОСОБА_12 16 червня 2020 року, близько 11 години, знаходячись в стані алкопольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті малолітнього ОСОБА_12 , підійшов до останнього та висловлюючи погрози фізичної розправи шляхом заподіяння смерті, схопив його за ліву ногу та тримаючи малолітнього ОСОБА_12 донизу головою перемістив через скло, раніше розбитого вікна, за межі приміщення квартири та тримаючи лівою рукою за ліву ногу малолітнього ОСОБА_12 в положенні вниз головою, висловлюючи погрози вбивством, придавши фізичне прискорення, кинув малолітнього ОСОБА_12 головою донизу об асфальтне покриття. Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_12 упав з висоти вікна першого поверху будинку головою вниз з прискоренням з послідуючим ударом об тверду поверхню асфальтного покриття, на якому знаходилися уламки розбитого віконного скла, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно- мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку важкого ступеню тяжкості, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерія, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
16 червня 2020 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст. 115 КК України.
16 червня 2020 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України.
Обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК Україниповністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1)Протоколом огляду місця події від 16.06.2020, відповідно до якого було проведено огляд земельної ділянки, прилеглої до будинку АДРЕСА_4 , а саме до вікна кухонної кімнати квартири АДРЕСА_5 , під час якого було виявлено та вилучено осколки розбитого скла, та сліди речовини бурого кольору, схожої на кров;
2)за місцем проживання потерпілого ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_7 - кв. АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено розбите скло в кухонній кімнаті квартири;
3)Допитом свідка ОСОБА_9 (мати ОСОБА_12 та співмешканка ОСОБА_7 ) від 16.06.2020, відповідно до якого остання повідомила про умови проживання разом з ОСОБА_7 , який постійно ображав її особисто та її дітей, ставився до них зухвало та зверхньо. Також ОСОБА_9 розповіла про протиправні дії ОСОБА_7 відносно ОСОБА_12 , що мали місце 16.06.2020;
4)Довідкою з КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2» де зазначений діагноз потерпілого ОСОБА_12 - відкрита черепно- мозкова травма, перелом кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку важкого ступеню тяжкості, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя в момент заподіяння;
5)Допитом свідка ОСОБА_13 від 16.06.2020, відповідно до якого останній повідомив, що ОСОБА_7 до ОСОБА_9 та її дітей відноситься зверхньо та розмовляє з дітьми з позиції сили. Особисто бачив, як ОСОБА_7 застосував фізичну силу щодо дітей ОСОБА_9 ;
6)Допитом представника малолітнього потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_14 , відповідно до якого відомо, що остання є бабусею ОСОБА_12 . Охарактеризувала ОСОБА_7 негативно, оскільки зловживає алкогольними напоями, постійного місця роботи не має, досить часто проявляє агресію до Світлани та дітей;
7)Допитом підозрюваного ОСОБА_7 від 16.06.2020, відповідно до якого останній розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення;
8)Протоколом медичного огляду підозрюваного ОСОБА_7 № 279, відповідно до якого зафіксований його стан алкогольного сп`яніння.
9)Довідкою з інформаційної бази АРМОР, про те, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення сімейного насильства.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за які чинним КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді довічного позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих для ОСОБА_7 наслідків спонукатиме його змінювати місце проживання та уникати суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того підозрюється у вчинені злочину, що був вчинений з особливою жорстокістю та елементами садизму, що свідчить про зневагу до людської гідності та про відсутність сталих соціальних зв`язків. При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.
Ризик, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

оскільки ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки останні роки проживав спільно з ОСОБА_9 , яка є основним свідком у кримінальному провадженні, та її дітьми, а тому з метою зміни останньою показів чи відмови від надання показів задля уникнення кримінального покарання може вчиняти незаконний вплив щодо вказаного учаснику процесу, - умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи змінити свідчення.

Ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:

оскільки ОСОБА_7 не має постійного джерела доходів і як наслідок засобів для задоволення побутових потреб, проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив умисний особливо тяжкий злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Звертаючи увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 , неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї, а тому у разі перебування ОСОБА_7 на волі, наявні передумови для вчинення останнім інших злочинів проти життя та здоров`я.
Крім того, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 є обґрунтована необхідність у застосуванні щодо останнього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування.
Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного, який заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, дослідивши приєднані до клопотання документи, дослідивши матеріали кримінального провадження 0002416 від 16.06.2019 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, що стосується питання брання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Слід зазначити, що ЄСПЛ у справі Расул Джафаров проти Азербайджану (заява № 69981/14, рішення від 17.03.2016 року п. 116) зазначив, що словосполучення «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданим відповідно до статті 5 Конвенції.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 , злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п. 1, 3, 5 КПК України, на які вказує слідчий, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання, ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, є наявність ризиків передбачених п. 1 , 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені судом.
У судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання. Злочин, який йому інкримінований в дійсності вчиняв. Свою винуватість у його вчинені визнає. Заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_7 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч. 1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі його визнання винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК Україниу вигляді позбавлення волі від понад п`ять років, що він раніше не судимий, відсутність міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, які б були стримуючим фактором його поведінки.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризику, передбаченого п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованому злочині, характер та обставини вчинення злочину, так як сформульовано в повідомлені про підозру, наявність значного суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, і приходить до висновку про доведеність прокурором ризику того, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , в подальшому при здійсненні досудового розслідування в якості запобіжного заходу застосувати у вигляді тримання під вартою.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про відсутність ризиків, які були встановлені при обранні підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому, відсутні.
Між тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Також, слідчий суддя враховує вимоги ст. 184 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя вважає не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин у якому підозрюється ОСОБА_7 , вчинений із застосуванням насильства щодо особи.
Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені ст. ст. 183, 194 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 376 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002416 від 16.06.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 14 серпня 2020 року включно, утримувати його у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».
Строк рахувати з моменту затримання ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, тобто з 16 червня 2020 року.
Вважати, що термін дії ухвали - до 14 серпня 2020 включно.
Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 23 червня 2020 року.

Слідчий суддяОСОБА_1