Провадження № 1-кп/592/304/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0003832, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вири Білопільського району Сумської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
28.12.2011 Апеляційним судом Сумської області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, звільнений по відбуттю строку покарання 21.10.2016,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
а також, представника потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом не доведеним, аналіз досліджених доказів. Мотиви суду.
Згідно зміненого під час судового провадження стороною обвинувачення обвинувального акту (т. 2, а.с. 44-48) ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 10.11.2018 близько 16:00 години у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення майна, яке належить ПАТ«СМНВО». Так, 10.11.2018 близько 16:00 години ОСОБА_3 підійшов до паркану, яким огороджена територія заводу, розташованого за адресою м. Суми, проспект Курський, 30, де свою діяльність здійснює ПАТ «СМНВО», та перелізши через нього, проник на територію.
ОСОБА_3 того ж дня близько 16:05 годин перебуваючи на території цеху ПАТ «СМНВО», розташованого за адресою м. Суми, проспект Курський, 30, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, діючи умисно, повторно, з метою збагачення за рахунок потерплого проник до приміщення «РУ-6», в якому, за допомогою ножа, який приніс з собою, відрізав Кабель мідним січенням 5x4 мм2, довжиною 13 м.п., який належить ПАТ «СМНВО», вартість якого, згідно проведеної товарознавчої експертизи №19/119/11 - 1/3539е від 04.12.2018, становить 716 грн. 69 коп. та фрагмент мідного кабелю січенням 8x1,5 мм2, довжиною 2 м.п, який належить ПАТ «СМНВО», вартість якого, згідно проведеної товарознавчої експертизи №19/119/11-1/3539е від 04.12.2018, становить 88 грн. 62 коп.
В подальшому ОСОБА_3 будучи впевненим, що його дії залишаються непоміченими змотав викрадені кабелі у мотки та склав його в свою сумку, про те довести свій злочин до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони ПАТ «СМНВО».
Таким чином ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для викрадення непродовольчих споживчих товарів з території цеху ПАТ «СМНВО», довів свої злочинні дії до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 із викраденим був зупинений працівниками охорони даного підприємства.
Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є «проникнення у інше приміщення» та «повторно».
За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_3 слід ухвалити виправдувальний вирок.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. (ч. 3 ст. 373 КПК України)
Згідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст.94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Однак, у даному судовому провадженні, стороною обвинувачення не дотримано вище перелічених норм, ст.ст. 2, 17, 373 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України винним себе не визнав та надав показання суду, відповідно до яких він на даний час проживає в АДРЕСА_2 з цивільною дружиною. Не визнає пред`явлене обвинувачення, вважає, що відбулась фальсифікація свідоцьких показань, показання свідків протирічать один одному. Охорона отримує грошову винагороду, якщо когось спіймають на крадіжці майна. Умислу на викрадення з підприємства майна в нього не було, був в неадекватному стані через алкогольне сп`яніння, після того як проспався був у напівсонному стані, проник на підприємство, розбудили охоронці, коли він спав вони знайшли якісь кабеля, повсюди встановлені відеокамери, багато охорони, якби викрадав було б видно і свідки вказували б на це. Підклали до нього речові докази для поліції, брудних слідів на ньому не було, була пов`язка на руці, чистий бинт, світлі брюки, але все було чисте, було при ньому 1700 грн., телефони, випадково проник на підприємство, був вільний доступ, ніяких заборонних табличок не було, підприємство не робило, охоронялося тільки з однієї сторони. Було незаконне проникнення на чужу територію. Звільнився з підприємства в рибному господарстві. 01.10.2018 заробив 26 тисяч гривень, мав достатньо коштів, ніякої причини здійснювати крадіжку не було, посварився з дружиною, перейшов трасу, опинився на території заводу, було біля 13.00 години. Перед цим придбав 2 пляшки горілки та пива, випив. Коли розбудили охоронці спав на території заводу в стані сильного алкогольного сп`яніння. Підприємство не працює. Як туди потрапив достеменно не пам`ятає. Була якась «криша». З собою було: барсетка, маленький рюкзак, 2 телефони, столова ложка, кухонний ніж (знайшов). Охоронці викликали спецполіцію, патрульний наряд, підкинули кабеля, фотографували, сказали, що кабеля викрав він. Він просив, щоб велась відеофіксація всього, що відбувалось, але йому відмовили. Примушували сказати, що були співучасники. В суді допитувались тільки половина працівників заводу, які були там. Валили його на землю, охорона забирала всі речі. Машини заїжджали через прохідну, приїздило 2 патрульних авто, УАЗ поліцейський, джип з заводу Ваз спецполіції. Чи був протокол затримання не пам`ятає.
Окрім показань обвинуваченого, суд, керуючись принципами диспозитивності та безпосередності дослідження доказів, дослідив та проаналізував усі докази, надані сторонами кримінального провадження.
Доказуючи вину обвинуваченого, прокурором були надані суду ряд письмових доказів, а також було допитано свідків сторони обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та представника потерпілого ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 суду показав, що ним було отримано інформацію, що 10.11.2018 затримано особу біля блоку іспитових стендів ПАТ «СМНВО» в районі вулиці Ковпака, точну адресу не знає. Названо прізвище ОСОБА_14 , подробиць не знає. Є довіреність на представницькі інтереси. Знає, що було знайдено чи в ОСОБА_3 чи поряд 2 кабелі, пускове обладнання розібране, яке поліція вилучила, та на даний час вони знаходяться у товаристві на відповідальному зберіганні. Служба безпеки надала відповідні документи. Самопускач (блок іспитових стендів) на балансі не перебуває, його не оцінювали, 2 кабеля 800 с чимось гривень. Цивільний позов заявляти не будуть, майнових претензій до обвинуваченого не має. Яке приміщення не знає (чи закрите, чи відкрите). Територія охороняється, чи вона робоча не знає.
Допитаний під час судового розгляду свідок сторони обвинувачення ОСОБА_7 пояснив, що працює, оперативним черговим ПАТ «СМНВО», працює з 2014 року. Раніше ОСОБА_3 не знав та відносин з ним не має. Дати не пам`ятає, здається восени, перебуваючи на зміні 16-17 година, були сутінки, надійшов сигнал на мобільний телефон, що на територію ВІС ПАТ (площадка) потрапила невідома особа, розбила вікно в будівлі. Разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 виїхали на вказану територію. Приїхавши через 20 хвилин, поспілкувались з охоронником ОСОБА_17 . Той розповів та показав приміщення де було розбито вікно (почув), коли підходили до приміщення бачив, що з вікна щось вилетіло, підійшли ближче та побачили електрокабель мідний (січення 3-5 жил 2,5 мм метрів 10). Через вікно в приміщенні був помічений ОСОБА_3 .. На запитання відповідав, що заблукав та вирішив відпочити. В приміщенні більше нікого не було. Зробили висновок, що кабель викидав саме він. Під парканом працівники поліції знайшли, ще один жмуток кабелю 4-7 метрів, біля щитової знайшли ще щось, мабуть трансформатор. Коли приїхали працівники поліції через 15-20 хвилин, відкрили приміщення більше в ньому нікого не було. Вільно потрапити до будівлі неможливо. Паркан метрів 2 заввишки. Охорона не перекриває увесь периметр, оскільки мало охоронців. Будівля закрита з усіх сторін. У ОСОБА_3 був рюкзак. В ньому: ніж (схожий на кухонний, біля 15-20 см), мідні частини з електроприладів, ще щось було, що не пам`ятає (оглядалось працівниками поліції). Вилазив з приміщення самостійно. В ОСОБА_3 була порізана нога, сам показував (під коліном). Темна куртка (точно не пам`ятає). Був в стані алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю. Приміщення від паркану 20-30 м. Металева огорожа сітка, висота 2 метра, під низом пройом 15-20 см. Є ворота для проїзду поїзда. Заборонних написів не має. Кабель скоріше за все не зрізався, а вже був раніше змотаний.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав суду свідчення, що він працює на посаді помічника начальника караулу, ПАТ «СМНВО». Раніше ОСОБА_3 не знав та відносин з ним не має. 10.11.2018 був на зміні, о 15.45 год. пішов перевірити територію, були сутінки. Біля БІЗ територія електроцеху, почув дзвін скла (впало скло на землю), за угол заглянув, нікого немає, трохи далі побачив людина йде по парапету (5,6 сантиметрів) приміщення, потім він заліз в пройом вікна (третє вікно) приблизно 3,5 метрів від землі. Чи той щось викидав з вікна не бачив. Зателефонував начальнику караулу, повідомив про проникнення на територію. Весь час був там та спостерігав (ніхто не вилазив, нічого не викидав) з 15 метрів від вікна. Запускав спецгрупу на територію ОСОБА_18 на 11 посту. Спецгрупа приїхала через 7-8 хвилин на автомобілі пікап, з вимкненими фарами, під`їхали до приміщення (метрів 25), підійшли до вікна, тепер була вже їх справа. Також був ще водій. ОСОБА_3 міг почути, що під`їхав автомобіль. Постукали в вікно, виліз ОСОБА_3 у нього був рюкзак, його затримали. Кабелів не бачив, навіть не підходив. Потім приїхала поліція.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , надав суду свідчення, що він працює на ПАТ «СМНВО» черговим оперативним. Раніше ОСОБА_3 не знав та відносин з ним не має. 10.11.2018 надійшов сигнал начальника караулу, що хтось заліз на територію ВІС в одне з приміщень. Починало темніть. Виїхали з головної площадки вул. Горького, 58 службовим автомобілем у складі групи: ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , водій і він. Встав раніше на повороті за територією паркану, пішов по залізничній колії, став, почав чекати. Зателефонували, що затримали когось і пішов до них на територію ВІС. Через 10-15 хвилин прийшов, ОСОБА_14 був затриманий. Лежав кабель (мідний електричний кабель) та панель управління (все кілограм 10-11), біля вікна, зі слів інших ОСОБА_14 викинув з вікна. Визвали спецполіцію (поїхав за нею, привіз). ОСОБА_3 казав, що заліз погрітись. Сам з ним не спілкувався. ОСОБА_14 був у зимній куртці (темна), був рюкзак, в рюкзаку пасатижі, ніж (кухонний) і ще щось. Затримували ОСОБА_15 та ОСОБА_19 . Машину десь кинули, щоб не світить фарами. Висота вікна приблизно 1.80 м.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , надав суду свідчення, що він працює на ПАТ «СМНВО» начальником караулу. Раніше ОСОБА_3 не знав та відносин з ним не має. ОСОБА_3 взагалі не бачив, 10.11.2018, заступили в караул на добу. Великий іспитовий стенд (ВІС). О 15.15 год. зателефонував ОСОБА_17 помічник начальника караулу, що він в цеху № 26 почув звук битого скла, бачив, що хтось проник у цех, викликав оперативну групу, прибула вона на місце. Помічник перетелефонував, що затримали ОСОБА_3 , нібито витаскував якісь кабеля, знаходився всередині будівлі, назвав адресу ОСОБА_3 , він записав.
На підприємстві помісячно вноситься подання на премію, в разі належного виконання посадових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , надав суду свідчення, що він працював у 2018 році на ПАТ «СМНВО» охоронцем. Раніше ОСОБА_3 не знав та відносин з ним не має. Числа не пам`ятає, був на роботі ВІС, прийшов до нього на головне КПП (пост № 11) начальник зміни Чайкус ввечері, вже було темно, сказав побачив, що чоловік проник до електроцеху в залізну будівлю. Сказав щоб дивився навкруги. Чайкус пішов до караульного приміщення, щоб викликать охорону і поліцію. Через 20 хвилин приїхала поліцейська машина і машина охорони заводська. Відкрив ворота та запустив на територію 2 машини. Через 20 хвилин -30 хвилин. Як далі не пам`ятає. Покликали до ОСОБА_20 , підійшов там було дві машини, заводська та поліції. Показували чоловіка, якого затримали, він сидів у машині. Подробиць не пам`ятає. Показували кабеля. Біля машини. Були ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , поліція дві особи, чи хтось ще був не пам`ятає. Плутається, точно сказати не може, які машини, коли заїжджали, був в цей день і на інших об`єктах. Розбите вікно, бачив на другий день. З поліцією не ходив, по території не ходив, до вікна не підходив та кабеля не бачив. Писав пояснення. Був УАЗ поліцейський. Ножа не бачив, під вікна не підходив. Протокол підписував, але не ходив з поліцією. Ляшка (другого понятого не було, повинен був бути на КПП).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав суду свідчення, що він працює на ПАТ «СМНВО» начальником науково-виробничого комплексу. Раніше ОСОБА_3 не знав та відносин з ним не має. Восени 2018 року ввечері, вже було темно, зателефонував начальник охорони заводу, сказав, що проникнення на територію. Просив приїхати. Він приїхав через 20-25 хвилин. Був ОСОБА_14 в оточенні працівників підприємства чотири чи п`ять чоловіків. Він стояв біля машини служби безпеки. Як залазив в приміщення не бачив. Одноповерхове закрите приміщення, небезпечне місце, там напруга 6000 Вольт, на висоті було розбите вікно. Лежав на землі моток кабелю метрів 5-6 вже не потрібний. Вага кабелю кілограм 20, моток в діаметрі близько 1 метра. Більше нічого не бачив. Робота підприємства порушена не була. Майно було на внутрішньо цеховому обліку. З ОСОБА_3 не спілкувався, але бачив, що він був чисто одягнений, перев`язаний бинтом палець, він стояв метрів 15 від будівлі. Спілкувався з начальником охорони, той повідомляв, що виявили людину в приміщенні. Викликали електриків, відкрили двері, візуально нічого не виявили.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав суду свідчення, що він працює на ПАТ «СМНВО» оперативним черговим у службі економічної безпеки. Раніше ОСОБА_3 не знав та відносин з ним не має. Був на чергуванні. Зміна три чоловіка. Вже лежав сніг. Надійшов сигнал від начальника охорони, що охорона (охоронник ОСОБА_17 ) виявила розбите скло, почули звук та хтось знаходиться в приміщенні, вже через 5 хвилин прибули на місце. Один охоронець був на залізничних путях, другий пішов по путях, вони заїхали на територію. Під`їхали до електроцеху, там був охоронець, виявили ОСОБА_3 в приміщенні цеху. Напарник заліз через вікно та потім виліз вже з ОСОБА_3 . При ОСОБА_3 був рюкзак, ніж, пасатижі. Бачив, що біля вікна лежав кабель мідний, якийсь вимикач. Під парканом був ще один моток кабелю. Нечипоренко був одягнутий у темну куртку, джинси сірі (одне коліно мокре). Ушкоджень на ньому не бачив, був запах алкоголю, вів себе адекватно.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення відомостей, судовим розглядом було встановлено наступне.
В якості письмового доказу стороною обвинувачення був наданий протокол огляду місця події від 10.11.2018 з фототаблицею, відповідно до якого 10.11.2018 у період з 18.15 год. до 19.00 год. старшим слідчим СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_21 на підставі повідомлення чергового, за участі понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_22 з застосуванням цифрової фотокамери була оглянута ділянка місцевості, розташована біля підстанції РУ-6 ВІС ПАТ «Сумське НВО», яка знаходиться на території ПАТ «Сумське НВО» що по пр. Курському, 30 у м. Суми. Біля тильної стіни із зовнішньої сторони стоїть чоловік одягнений у куртку чорного кольору, штани чорного кольору, ботинки чорного кольору. Чоловік представився як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На асфальті біля вказаного чоловіка лежить рюкзак чорного кольору (пустий), сумка чорного кольору через плече, ніж кухонний, ліхтарик. В сумці чорного кольору лежить металева ложка. Стіни підстанції обладнано вікнами зі скла. Одне із вікон розбите. Під вікном на землі знаходяться осколки скла. Також на відстані близько 1,5 метра від цього розбитого вікна на землі лежать дріт-кабель 5х4 (січіння), мідний, довжиною 13 метрів, поруч лежить фрагмент кабелю 8х1,5 (січіння), мідний довжиною близько 2 метри. Навпроти цього вікна під парканом на землі лежить дріт-кабель 5х6 (січіння), мідний, довжиною близько 10 метрів. До цього кабелю підключена панель управління з пускачем, кнопкою запуску та АП, та запобіжник. Все вищеописане майно вилучено; опечатано. На цьому огляд завершено (т.1 а.с. 139-143). При цьому, протокол не містить відомостей про те, що майно, яке було вилучено слідчим, упаковано і скріплено підписами учасників слідчої дії, як і не містить інформації про те, що до протоколу долучались додатки.
За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.
Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 10.11.2018 огляду місця події. Натомість відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише на наступний день і на підставі даних, отриманих під час вказаного огляду. Реєстрацію кримінального провадження № 0003832 в ЄРДР було проведено 11.11.2018 о 10 год. 46 хв.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування 10.11.2018 була прийнята заява про вчинене кримінальне правопорушення від начальника науково-виробничого комплексу ПАТ «СМНВО» ОСОБА_12 о 18 год. 25 хв., в той час як огляд місця події слідчим було розпочато вже о 18 год. 15 хв. 10.11.2018.
Відповідно до ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.
Також, зі змісту зазначеного протоколу огляду місця події від 10.11.2018 вбачається, що огляд місця події відбувався за участі ОСОБА_3 , але без визначення його процесуального становища та роз`яснення його прав.
Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Відповідно до ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
ОСОБА_3 на момент проведення цієї слідчої дії був фактично затриманим за підозрою у вчиненні злочину, однак усупереч вимогам ч. 5 ст. 208 КПК України протоколу про його затримання не було складено і процесуальних прав не роз`яснено, проте його право на захист не було забезпечено.
Всупереч вимогам КПК України слідчий жодних процесуальних документів про затримання ОСОБА_3 не склав, на що обґрунтовано посилалась сторона захисту під час судового провадження.
Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.
Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.
Слідчим СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_21 при проведенні огляду місця події 10.11.2018 були залучені поняті працівники-охоронці ПАТ «СМНВО» ОСОБА_11 та ОСОБА_22 .
З показань наданих свідком ОСОБА_11 у судовому засіданні вбачається, що він працював у 2018 році на ПАТ «СМНВО» охоронцем, 10.11.2018 перебував на робочому місці. Був залучений слідчим в якості понятого при проведенні слідчої дії, а саме огляду місця події 10.11.2018. Протокол огляду місця події підписував, але не ходив з поліцією, подробиць не пам`ятає. У своїх показаннях зазначив, що ОСОБА_22 - другого понятого, також працівника охорони ПАТ «СМНВО» не було при огляді місця події, він повинен бути на КПП.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Прокурором не забезпечено присутність під час судового розгляду свідка ОСОБА_22 тривалий час, внаслідок чого прокурором було заявлено про відмову від допиту даного свідка.
10.11.2018 ОСОБА_11 , ОСОБА_22 виконували свої трудові функції по охороні території ПАТ «СМНВО», яке є потерпілим у даному кримінальному провадженні, приймали участь у заходах, в результаті яких був затриманий обвинувачений ОСОБА_3 , тобто їх слід вважати заінтересованими особами. Також, як встановлено з показань свідка ОСОБА_11 , не було забезпечено їх постійну присутність при проведенні слідчої дії.
Допущені порушення є істотними та слугують для суду беззаперечною підставою для постановлення під сумнів законності протоколу огляду місця події, на якому вирішальною мірою ґрунтується обвинувачення ОСОБА_3 та визнання даного доказу недопустимим.
З урахуванням установлених процесуальних порушень, факту недодержання конституційних прав і свобод людини суд керуючись ст. 87 КПК України визнає також недопустимими решту доказів сторони обвинувачення, які є похідними від даного протоколу огляду місця події, а саме: протокол огляду предметів від 12.11.2018 (т. 1, а.с. 144-150), висновок експерта (товарознавчої експертизи) №19/119/11-1/3539е від 04.12.2018 (т. 1, а.с. 134-138), відношення № 45/239 від 22.11.2018 (з додатками) директора з економічної безпеки ОСОБА_23 , щодо вартості вилученого майна, його обліку та відомостей щодо працівників, які приймали участь у виявленні факту крадіжки (т. 1, а.с. 126-130); відношення № 45/242 від 30.11.2018 з додатками директора з економічної безпеки ОСОБА_23 щодо вилученого майна.

Крім вищезазначеного, щодо даних доказів суд приходить до такого висновку.
Речові докази, документи, висновок експерта у значенні ст. ст. 98, 99, 101 КПК України є також джерелом доказів, які підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами.
Відповідно протоколу огляду предметів від 12.11.2018 з фототаблицею слідчим СВ Сумського ВП ОСОБА_24 самостійно в період з 15.15 год. по 16.44 год. проведено огляд тимчасово вилучених предметів (речей) під час огляду місця події 10.11.2018 (т. 1, а.с. 144-150). У вступній частині протоколу зазначено, що огляд проведено за адресою: АДРЕСА_3 , в заключній частині зазначено, що огляд проводився в приміщенні службового кабінету № 212 СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області. Фототаблиця до протоколу слідчим не підписана.
Надана стороною обвинувачення в якості письмового доказу постанова слідчого від 12.11.2018 про визнання речовими доказами вилучених в ході проведення огляду місця події від 10.11.2018 речей не являється письмовим доказом, оскільки в розумінні ст.99 КПК України не являється документом, який несе в собі відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (т. 1, а.с. 151).
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Всупереч зазначеним вимогам закону прокурором не надано доказів про звернення слідчого або прокурора в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та наявності відповідного рішення слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна під час огляду 10.11.2018 з метою збереження речових доказів.

Згідно висновку товарознавчого експерта Кабель мідним січенням 5x4 мм2, довжиною 13 м.п., який належить ПАТ «СМНВО», вартість якого, згідно проведеної товарознавчої експертизи №19/119/11 - 1/3539е від 04.12.2018, становить 716 грн. 69 коп. та фрагмент мідного кабелю січенням 8x1,5 мм2, довжиною 2 м.п, який належить ПАТ «СМНВО», вартість якого, згідно проведеної товарознавчої експертизи №19/119/11-1/3539е від 04.12.2018, становить 88 грн. 62 коп. (т. 1 , а.с. 115-119). Стороною захисту даний висновок експерта не оспорювався.

Однак, проаналізувавши даний висновок експерта вбачається, що він підтверджує тільки вартість тимчасово вилученого майна станом на 10.11.2018.

З огляду на викладене та також на те, що вказані документи, отримані на підставі протоколу огляду місця події від 10.11.2018, визнаного судом недопустимим доказом, суд не вправі прийняти їх, як докази сторони обвинувачення та також відкидає їх.
Проаналізувавши показання представника потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15. ч. 3 ст. 185 КК України їх показаннями також не підтверджується.
Представник потерпілого ОСОБА_6 свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не були безпосередніми очевидцями викладених в обвинувальному акті подій, які передували моменту затримання ОСОБА_3 та самого затримання, також не спростовують надані обвинуваченим пояснення про те що в нього не було наміру викрадення майна та ним не вчинялись ніякі дій по реалізаціїї умислу на його викрадення. Допитаними у судовому засіданні свідками не вказано на обставини викрадення обвинуваченим майна, а лише зазначено про знаходження обвинуваченого в місці затримання ОСОБА_3 , що ним не спростовувалося, проте жодним чином не доводить його вину у вчиненні дій, які кваліфіковані органом досудового розслідування, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є «проникнення у інше приміщення» та «повторно», значна частина показань ґрунтується на показаннях з чужих слів.
Показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 не підтверджують кожен окремо та в своїй сукупності в частині пред`явленого обвинувачення, що ОСОБА_3 за допомогою ножа, який приніс з собою, відрізав Кабель мідним січенням 5x4 мм2, довжиною 13 м.п., та фрагмент мідного кабелю січенням 8x1,5 мм2, довжиною 2 м.п та в подальшому змотав викрадені кабелі у мотки та склав їх в свою сумку, про те довести свій злочин до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони ПАТ «СМНВО».
Як зазначали свідки, кабелі знаходились на землі біля будівлі в різних частинах, жоден свідок не зазначає про те, що вони бачили безпосередньо, що кабелі знаходились в рюкзаку обвинуваченого, або він їх тримав, чи особисто викидував з вікна.
Свідок ОСОБА_25 пояснював, що надійшов сигнал від начальника охорони, що охоронник ОСОБА_17 виявив розбите скло, вже через 5 хвилин прибули на місце. Під`їхали до електроцеху, там був охоронець, виявили ОСОБА_3 в приміщенні цеху. Напарник заліз через вікно та потім виліз вже з ОСОБА_3 . При ОСОБА_3 був рюкзак, ніж, пасатижі. Бачив, що біля вікна лежав кабель мідний, якийсь вимикач. Під парканом був ще один моток кабелю.
Свідок ОСОБА_7 пояснював, що приїхали через 20 хвилин після повідомлення про проникнення, поспілкувались з охоронником ОСОБА_17 . Той розповів та показав приміщення де було розбито вікно, коли підходили до приміщення бачив, що з вікна щось вилетіло, підійшли ближче та побачили електрокабель мідний (січення 3-5 жил 2,5 мм метрів 10). Через вікно в приміщенні був помічений ОСОБА_3 . В приміщенні більше нікого не було. Зробили висновок, що кабель викидав саме він. Під парканом працівники поліції знайшли, ще один жмуток кабелю 4-7 метрів, біля щитової знайшли ще щось, мабуть трансформатор. у ОСОБА_3 був рюкзак. В ньому: ніж (схожий на кухонний, біля 15-20 см), мідні частини з електроприладів, ще щось було, що не пам`ятає (оглядалось працівниками поліції). Вилазив з приміщення самостійно. Кабель скоріше за все не зрізався, а вже був раніше змотаний.
Свідок ОСОБА_9 пояснював, що коли він прийшов, ОСОБА_3 був затриманий. Лежав кабель (мідний електричний кабель) та панель управління (все кілограм 10-11), біля вікна, зі слів інших ОСОБА_3 викинув з вікна. Сам з ним не спілкувався. ОСОБА_3 був у зимній куртці (темна), був рюкзак, в рюкзаку пасатижі, ніж (кухонний) і ще щось.
Свідок ОСОБА_12 надавав показання, відповідно до яких на землі лежав моток кабелю метрів 5-6 вже не потрібний. Вага кабелю кілограм 20, моток в діаметрі близько 1 метра.
В зв`язку з чим, електричні кабелі об`єктивно не могли знаходитись в рюкзакі ОСОБА_3 враховуючи розміри рюкзака.
Також свідок пояснював, що після відкриття приміщення електроцеху візуально не спостерігалось будь-яких пошкоджень обладнання, дротів, що спростовує пред`явлене обвинувачення в частині того ОСОБА_3 за допомогою ножа, який приніс з собою, відрізав електричні кабелі.
Показання свідків ґрунтуються виключно на припущеннях, мають суттєві розбіжності щодо часових інтервалів подій, фактичних обставин.
Інших доказів суду надано не було.
Вищеперераховані докази, а скоріше їх відсутність, показання свідків та обвинуваченого підтверджують, що органами досудового слідства зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України. ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 5 ч. 2 КПК України допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 цього кодексу, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно зі ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, та містить вичерпний перелік таких підстав.
За нормою ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частина 2 ст. 93 цього кодексу передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшуковик) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Оцінку доказів, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дає слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
До джерел доказів відносяться і показання у розумінні ст. 95 КПК України, серед яких і показання свідка.
Для з`ясування достовірності показань свідка (ст. 96 КПК України), сторони мають право ставити свідку запитання щодо можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань. Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.
Речові докази, документи, висновок експерта у значенні ст. ст. 98, 99, 101 КПК України є також джерелом доказів, які підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами.
Суд у своїх висновках посилається на рішення ЕСПЛ у справі Вассіліоса Ставрополуса проти Греції (скарга № 35522/04, 27 вересня 2007 року п. 39) та роз`яснення, дані у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», щодо недопустимості обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Дослідивши всебічно всі обставини кримінального провадження та оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів ще із точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд у відповідності з вимогами норм кримінального процесуального закону, практикою Європейського суду з прав людини, Конституції України дійшов висновку, що на підставі цих доказів неможливо визнати ОСОБА_3 винним і засудити його за пред`явленим йому обвинуваченням, оскільки частина доказів сторони обвинувачення здобута з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а решта доказів як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не підтверджують вини ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням.
Прокурор, приймаючий участь у судовому засіданні, після дослідження всіх доказів по справі перед оголошенням початку судових дебатів не скористався своїми правами, передбаченими ст. 338, 340 КПК України.
З урахуванням досліджених доказів, представлених органом обвинувачення та відсутністю належних і допустимих доказів на підтвердження обставин обвинувального акту які б спростовували позицію сторони захисту, відсутності клопотань обвинувачення про витребування або дослідження інших доказів, вичерпанням можливості їх отримання, приймаючи до уваги невідповідність фактичних обставин справи інкримінованому обвинуваченню, усі вищевикладені обставини дають суду підстави ухвалити керуючись п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок у висунутому ОСОБА_3 обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд виходить з того, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, цивільного позову та заходів забезпечення кримінального провадження.
Процесуальні витрати необхідно віднести на рахунок держави.
Цивільний позов відсутній.
Речовими доказами, суд вважає за необхідне розпорядитись відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
Клопотань про обрання запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню від учасників судового провадження не надходило.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.
Процесуальні витрати за залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/3539е від 04.12.2018 вартістю 429 грн., віднести на рахунок держави.

Речові докази:
Кабель мідний січінням 5х4мм2, довжиною 13 метрів; фрагмент мідного кабеля січінням 8х1,5 мм2, довжиною 2 метри; панель управління (в складі АП, магнітний пускач і кнопка «пуск/стоп» з підключенням підводним та відводним мідним кабелем січінням 5х6 мм2, суміжною довжиною 10 м.п. залишити АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»;
Ніж кухонний металевий з коричневою рукояткою леза даного ножа мають довжину 10 см та виготовлені з заліза; ліхтарик; рюкзак чорний без надписів; сумку чорну через плече з написом «NUMANNI» - повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1