20.07.2020
Справа № 642/3475/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 по справі № 642/3475/14-к, 1-кс/642/1432/20,

ВСТАНОВИВ:
слідчим суддею Ленінського районного суду ми. Харкова ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від участі у розгляді клопотання про накладення заборони на знищення матеріалів цивільної справи Ленінського районного суду м. Харкова № 2024/2-2686/11 до набрання вироку суду в кримінальному провадженні , внесеному в ЄРДР за № 0000023. В обґрунтування заяви про самовідвід зазначено, що суддею ОСОБА_4 26.12.2011 року була розглянута цивільна справа № 2024/2-2686/11 за позовом ОСОБА_5 до ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса про визнання його звільнення протиправним та незаконним, скасування наказу про звільнення, поновленні на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, визнання факту засвідчення висновків та актів виконання робіт. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 було відмовлено. При розгляді даної цивільної справи суддею ОСОБА_3 давалася оцінка обставинам та документам, які досліджуються у кримінальному провадженні № 0000023. На переконання судді ОСОБА_3 дана обставина може викликати сумнів в його об`єктивності та неупередженості під час розгляду клопотання ОСОБА_5 .
Дослідивши заяву про самовідвід з викладеними мотивами самовідводу слідчого судді, суд дійшов до наступного.
Статтею 75 КПК України закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Так, п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Так, в заяві про самовідвід вказано, що раніше у цивільній справі № № 2024/2-2686/11 суддею було постановлено судове рішення та при розгляді даної цивільної справи суддею ОСОБА_3 давалася оцінка обставинам та документам, які досліджуються у кримінальному провадженні № 0000023 в межах якого подано клопотання заявником. Саме ці обставини суддя вважає можуть викликати сумніви у об`єктивності та неупередженості слідчого судді.
Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).
Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобовязані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).
Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Дані, які б свідчили про наявність перелічених підстав для самовідводу, на думку суду відсутні, разом з тим при розгляді заяви про самовідвід суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо головуючого. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.
Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.
З метою недопущення під час розгляду клопотання у справі № 642/3475/14-к, 1-кс/642/1432/20 у кримінальному провадженні за № 0000023 обставин, які можуть викликати сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, суд прийшов до переконання, що заява про самовідвід останнього підлягає задоволенню.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву про самовідвід слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 по справі № 642/3475/14-к, 1-кс/642/1432/20 - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду клопотання ОСОБА_5 № 642/3475/14-к, 1-кс/642/1432/20 у кримінальному провадженні за № 0000023 від 21.11.2012 року.

Матеріали клопотання № 642/3475/14-к, 1-кс/642/1432/20 передати до канцелярії суду на повторний автоматичний розподіл у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1