Справа 688/571/20
№ 1-в/688/40/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Шепетівської виправної колоній (№98) ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка спільне клопотання державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» та голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 ,

встановив:

Начальник державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» та голова спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністраціїзвернулися до суду із спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що останній відбув строку покарання, позитивно характеризується, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 11 заохочень, працевлаштований.

У судовому засіданні представник Шепетівської виправної колонії та засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримали.

Прокурор поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що вироком Ступінського міського суду Московської області (Російської Федерації) від 19.02.2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 105 КК РФ до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2017 року вирок Ступінського міського суду Московської області (Російської Федерації) приведено у відповідність із законодавством України та постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.01.2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2014 року по 23.04.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 21.06.2014 року, кінець строку: 19.08.2020 року. Відбуто 3/4 строку покарання.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 відбув частину покарання, за яке можливе застосувати умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підстава для умовно-дострокового звільнення складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення (дотримання режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого законних обов`язків; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин; постійна свідома участь у суспільно-корисній праці; систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи) та фактичне відбуття певної частини призначеного йому строку покарання.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину, та одночасне прищеплення йому таких поглядів і звичок у дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.02р., суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком суду, а правом і таке звільнення може бути застосоване лише за певних умов.
За даними характеристики, довідки про заохочення і стягнення, щоденника індивідуальної роботи із засудженим, ОСОБА_5 з 24.06.2014 року утримувався в «СІЗО №5» (Російська Федерація), порушень встановлених вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.

З 09.06.2015 року відбував покарання в «Виправній колонії №1» (Російська Федерація). За період відбування покарання характеризувався посередньо, мав 8 заохочень, 01.12.2014р. та 10.08.2015р. допустив 2 порушення режиму відбування покарання.

З 29.04.2018 року утримувався в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, порушень встановлених вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.

З 15.06.2018 року відбуває покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання характеризувався добре, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 3 заохочення.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Працевлаштований різноробочим, до праці ставиться добре, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

З січня 2020 року бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Правова просвіта».

За весь період відбування покарання ОСОБА_5 має 11 заохочень, з них: 8 заохочень за час відбування покарання в «Виправній колонії № 1» (Російської Федерації), 3 заохочення за час відбування покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)» (від 04.04.2019, 08.10.2019, 08.01.2020).

Наявність заохочень, які відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого надані за сумлінну поведінку та ставлення до праці, виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки та правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, що відповідно до вимог КВК України є обов`язком засудженого впродовж всього строку відбування покарання, а не його правом.
Відсутність стягнень за порушень вимог режиму відбування покарання, дотримання яких є обов`язком засудженого, передбачений КВК України, не може само по собі свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
З щоденника індивідуальної роботи із засудженим слідує, що з початку строку відбуття покарання засудженого в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)» по січень 2020 року оцінка ступеню виправлення засудженого, що включає показники дотримання вимог режиму утримання, поведінку по відношенню до персоналу і засуджених, ставлення до виконання робіт із благоустрою, до участі в програмах виховного впливу, була задовільною, і лише з січня 2020 року стала доброю, що не в повній мірі свідчить про зразковість його поведінки та сумлінне ставлення до праці.

Також суд враховує, що засуджений ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин та за наслідками його умисних дій заподіяно смерть людині, вину у вчиненні злочину не визнає.

Крім того, протягом 2018-2019 р.р. адміністрація колонії відмовляла засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в застосуванні умовно-дострокового звільнення, посилаючись на те, що засуджений не стає, не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення.

Таким чином, суд враховує поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризуючі матеріали на засудженого, та дійшов висновку, що надані виправною установою докази не свідчать про виправлення засудженого.
Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до нього не може бути застосовано.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» та голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1