Справа № 461/3073/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/568/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Львова, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ст.75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання із випробуванням та визначено 2 роки іспитового строку.

Згідно ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_7 покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 03.04.2019, приблизно о 18:30 годині, перебуваючи на пішохідному переході, навпроти ТЦ «Форум-Львів», що по вул.Під Дубом, 76 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи що діє таємно, викрав мобільний телефон марки «Хіаоmi А2 Lite», вартістю 5 400 гривень, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , із вставленими С1М-картами мобільних операторів «ВФ-Україна» НОМЕР_3 вартістю 30 гривень та «Лайфселл» НОМЕР_4 вартістю 30 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 5460 гривень, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання, а саме позбавлення волі на строк 2 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції звільняючи обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не врахував попередніх судимостей ОСОБА_7 , вчинення ним нового злочину через два місяці після звільнення у зв`язку з відбуттям покарання за попереднім вироком, що ставить під сумнів щирість його каяття та можливість виправлення без відбування покарання. Крім того, зазначає, що шкода, завдана злочином, відшкодована за рахунок вилучення та подальшого повернення викраденого майна потерпілій.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового, кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Разом з цим, колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Колегією суддів встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується формально, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання вини, відшкодування шкоди потерпілому, обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається із матеріалів справи, раніше судимий вироком Личаківського районного суду від 10.11.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01.02.2019 року у відповідності до положень ч. 5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.02.2017 року по день набрання вироком законної сили, тобто до 01.02.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 вчинив новий злочин 03.04.2019 року, тобто через два місяці після звільнення у зв`язку з відбуттям покарання.
Крім того, на переконання колегії суддів у діях обвинуваченого відсутня обставина, що пом`якшує покарання, а саме відшкодування шкоди потерпілому, оскільки майно потерпілому повернуто органом досудового розслідування шляхом вилучення у обвинуваченого.
З огляду на вказану обставину, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не сприятиме досягненню мети покарання, яка полягає у запобіганні вчиненню нових злочинів.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_7 слід скасувати у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, є підставою для скасування вироку та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.
При призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тякості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується формально, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання вини, обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2019 року в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 17.06.2020 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою протягом трьох місяців з моменту отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4