УХВАЛА
Іменем України

29 січня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

захисників адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянув клопотання по кримінальному провадженні №0000048 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного за вчинення злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст.115, п.5 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олевськ Житомирської області, громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, терміном на 60 діб, яке доповнив (а.с. 192-194, том 1), та в обгрунтування якого зазначив наступне.

У провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000048 від 30.03.2017, що було виділене з матеріалів кримінального провадження №0000009 від 16.01.2017

В ході досудового розслідування встановлено, що 16.01.2017 близько 00 год. 15 хв. ОСОБА_7 без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року ( далі Положення), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженого наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року (далі - Інструкція) дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, з метою подальшого використання, незаконно придбав у невстановлений слідством час та місці вибуховий пристрій - гранату РГД-5 наступальної дії із підривачем УЗРГМ - 2.583, та незаконно зберігаючи безпосередньо при собі, приніс на площу Соборну, неподалік від приміщення «Райффайзен банк Аваль», що по вул. Богдана Хмельницького, 1 у м. Олевськ Житомирської області, де в той час між двома групами людей відбувався конфлікт.

Під час вищевказаного конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів, ОСОБА_7 усвідомлюючи що використання вищевказаного вибухового пристрою - гранати РГД-5, є небезпечним для життя багатьох осіб, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки, дістав прихований вибуховий пристрій гранату РГД-5 споряджену підривачем УЗРГМ-2.583, привів його у готовність та кинув поблизу місцезнаходження групи осіб, де у той час знаходилися ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після цього граната РГД-5 вибухнула, внаслідок чого її осколки влучили у нижню кінцівку ОСОБА_8 , тулуб та верхні кінцівки ОСОБА_9 , від яких настала смерть останніх та в голову ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді поверхневої ранки волосяної частини голови, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_8 настала в результаті одиночного поранення лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії та вени, яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати.

Смерть ОСОБА_9 настала в результаті одиночного проникаючого поранення живота зліва з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, крила лівої здухвинної кістки, тонкого кишківника, купола сліпої кістки, брижі кишківника, яка супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею при явищах поліорганної недостатності.

Таким чином ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця умисного вбивства двох та більше осіб, вчиненого способом небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів.

Також здійснив замах на вчинення умисного вбивства двох або більше осіб та замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_10 , вчинений з хуліганських мотивів, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, але свій намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 було своєчасно надано медичну допомогу.

Відповідно до вимог ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, 21.03.2017 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 5

ч. 2 ст. 115, п. 7 ч.2 ст. 115 КК України, однак, повідомлення не вручено внаслідок не встановлення його місцезнаходження. Водночас, слідством вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

У зв`язку із не встановленням місцезнаходження підозрюваного

ОСОБА_7 , 23.03.2017 постановою слідчого СУ ГУНП в Житомирській області оголошено розшук підозрюваного.

Того ж дня до Корольовського районного суду м. Житомира внесене клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

23 березня 2017 року слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомир винесена ухвала про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_7 для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 цією ж ухвалою відмовлено.

26 квітня 2017 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

07 вересня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира внесене клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Того ж дня слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира винесена ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7

24 травня 2019 року слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомир, за заявою захисника ОСОБА_5 , ухвала про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 була скасована.

24 червня 2019 року, в зв`язку із встановленням місцязнаходження підозрюваного ОСОБА_7 , досудове розслідування було відновлене.

11 листопада 2019 року заступником прокурора Житомирської області строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000048 було продовжено до 11 грудня 2019року.

25 листопада 2019 року, відповідно до вимог ст.ст. 276, 277, 278, 279 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ч.1 ст.263, п.1 ч.2 ст.115, п.5 ч.2 ст.115, п.7 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.125 КК України.

Свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів підозрюваний ОСОБА_7 не визнав.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись, зокрема, на наявність ризиків, передбачених пп.1, 3 та 4 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 після скоєння злочину з місця події зник та виїхав за кордон, перебуваючи на волі матиме можливість чинити тиск на потерпілих, свідків з метою схиляння давати покази чи їх змінити на користь підозрюваного, не з`являтись на виклики слідчого і таким чином перешкоджати досудовому слідству, тому, враховуючи наведені вище обставини в сукупності, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, є підстави обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисники заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інеримінованих йому злочинів. Зокрема зазначали, що існують докази невинуватості підозоюваного, які не беруться до уваги слідчим, а саме: покази самого підозрюваного ОСОБА_7 ; аналіз фрагментів записів з камер відеоспостереження ТЦ «Уборть», банкомату «Райффайзен банк Аваль» та відеореєстратора автомобіля «Лексус», які зафіксували події, що відбувалися в ніч з 15 на 16 січня 2017 року на центральній площі м.Олевська; покази потерпілого Щерби, якому підозрюваний надавав першу медичну допомогу та на ношах ніс до карети швидкої допомоги, протокол допиту свідка ОСОБА_11 , тощо. Захисники посилаються на неповноту досудового розслідування, відсутність висновків експертів, які б вказували, що тілесні ушкодження потерпілим були заподіяні саме гранатою РГД-5 тощо, а тому просили повністю відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав думку своїх захисників, заперечив свою причетність до інкримінованих йому злочинів та просив повністю відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя заслухав думку учасників судового розгляду, дослідив клопотання та додані до нього матеріали та приходить до наступного висновку.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у інкримінованих діях органом досудового розслідування зібрано певні докази, які вказують на можливу причетність останнього до його вчинення. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема дослідженими в ході розгляду даного клопотання доказами, підстав для визнання яких недопустимими на даний час немає. Оцінка доказів та надання переваги одним перед іншими (доказам) не входить до компетенції слідчого судді та є предметом розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на момент розгляду клопотання немає, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні, не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому суд не бере до уваги посилання сторони захисту на попередні ухвали слідчих суддів, якими було відмовлено у задоволенні клопотань про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 . Це обумовлено тим, що слідчий суддя самостійно і безпосередньо вивчає надані сторонами докази і приймає рішення відповідно до свого внутрішнього переконання, а не спирається а не висновки інших слідчих суддів, які раніше розглядали аналогічні клопотання.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що на даний час підозрюваний ОСОБА_7 з`являється на виклики слідчого та суду (зокрема доказів протилежного суду не надано), слідчим не доведено відповідними доказами, що підозрюваний впливає чи впливатиме в подальшому на свідків або інших осіб чи перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. Тому, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання наразі буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст.40, 131, 132, 176178, 183, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1. Прибувати до слідчого в провадженні якого буде перебувати кримінальна справа за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

2. Здати на зберігання органу досудового розслідування свій закордонний паспорт або інший документ, який дає право на виїзд за межі території України.

3. Уникати спілкування з іншими підозрюваними або свідками по даній справі.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду виготовлено 03.02.2020.