ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/439/20Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 699/472/19 Категорія: ч..2 ст.185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28.02.2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

-12.07.1994 року Корсунь-Шевченківським районним судом за ч.2 ст.206, ч.2 ст.145, ст..42 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі;

-06.10.1998 року Корсунь-Шевченківським районним судом за ч.1 ст.196-1, ч.2 ст.140, ст.. 42 КК України до 2 років позбавлення волі,

-22.02.2000 року Корсунь-Шевченківським районним судом за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі;

-01.10.2002 року Лисянським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

-22.04.2010 Корсунь-Шевченківським районним судом за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково 10.11.2011 року,

-18.09.2017 Корсунь-Шевченківським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки і 6 місяців,

визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначенои йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання приєднано невідбуту частину покарання, яке було призначене вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.09.2017 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, визначивши цей строк - два роки і шість місяців позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття покарання строком на чотири роки і шість місяців позбавлення волі.

Обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду після проголошення вироку.

Початок строку відбуття покарання рахується з часу взяття ОСОБА_8 під варту, тобто з 28 лютого 2020 року.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 16.04.2019 року, в денний час, перебуваючи на вул. Корсунка, поблизу домоволодіння за АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на вчинення крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підійшов до кози домашньої, яка була прив`язана до залізного прута поблизу домоволодіння за АДРЕСА_2 , та яка належна потерпілому ОСОБА_9 , де таємно, шляхом вільного доступу викрав козу домашню вагою 56 кг, вартістю 50 гривень за один кг живої ваги на загальну вартість 2800 гривень. Після чого перевів викрадену ним козу домашню до гаражного приміщення за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Не погоджуючись з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про скасування вироку суду, а матеріали справи просить направити на новий судовий розгляд. Змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. При цьому вказує, що судом не були досліджені в повному обсязі фактичні обставини справи, а саме яким чином коза потерпілого з`явилася на його подвір`ї. Ввважає, що доказів його винуватості матеріали кримінального провадження не містять.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно, яким суд дав належну оцінку.

Дії ОСОБА_10 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України вірно таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про безпідставність визнання його винуватим у вчиненні крадіжки, оскільки доказів його винуватості матеріали кримінального провадження не містять, є безпідставними.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому доводи обвинуваченого про те, що він крадіжку не вчиняв, докази його винуватості в матеріалах справи відсутні, є необгрунтваними, які не заслуговують на увагу.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої

інстанції та спростовані доказами покладеними в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки, а саме кози домашньої, суд обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що 16.04.2019 помітив через вікно будинку, а потім батько повідомив йому, що невідомий викрав його козу. Він прийшов на місце випасу кози і виявив її відсутність. Згодом по слідам він знайшов її на подвір`ї у ОСОБА_8 . На його вимогу повернути козу ОСОБА_8 заперечив, що коза у нього. Після цього він викликав поліцію. Коли прибули працівники поліції ОСОБА_8 вивів з гаражного приміщення козу і пояснив, що хотів віддати козу власнику.

Покази потерпілого ОСОБА_9 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 , який є батьком потерпілого, пояснив, що 16.04.2019 він був у своєму будинку по АДРЕСА_3 і помітив, що козу, яка належить його сину, хтось потягнув на мотузці по вулиці. Про це він повідомив сина і разом вони пішли на АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 . Після цього син викликав поліцію. На вимогу поліції ОСОБА_8 відкрив гараж, а там було виявлено живу козу, яку він впізнав як свою.

Даними заяви ОСОБА_8 про добровільну видачу працівникам поліції кози чорного кольору (т.1 а.к.п.60)

Даними протоколу огляду місця події від 16.04.2019 року та фототаблиці до нього, проведене за участю ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, відповідно до якого на території домоволодіння ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , в гаражному приміщенні вказаного домоволодіння виявлено козу чорно-сірого кольору (а.п. 56-59 том 1).

Крім того, винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується:

- даними витягу з кримінального провадження № 0000195, згідно якого 16.04.2019 року до ЄРДР внесено відомості про те, що 16.04.2019 до Корсунь-Шевченківського ВП із заявою звернувся ОСОБА_9 , який повідомив про те, що 16.04.2019 близько 13.40 год. невідома особа здійснила крадіжку належної йому кози (а.п.51 том 1);

- даними протоколу про прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2019 (а.п. 54 том 1);

- даними письмової розписки ОСОБА_9 про отримання від поліцейських на відповідальне зберігання кози чорно-сірого кольору (а.п. 65 том 1);

Суд першої інстанції на підставі повного дослідження матеріалів кримінального провадження, в межах своїх прав та обов`язків, у відповідності до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності, допустимості й сукупності зібраних доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки.

Невизнання винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Твердження ОСОБА_10 про порушення його права на захист, не заслуговують на увагу, оскільки йому було роз`яснено дане право, однак останній відмовився від залучення захисника. Крім того, згідно з вимогами ст.52 КПК України, в даному кримінальному провадженні участь захисника є необов`язковою.

За таких обставин, при перевірки матеріалів кримінального провадження порушень вимог матеріального та процесуального права колегією суддів не встановлено, тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28.02.2020 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді