Справа № 386/265/20
Провадження № 1-кп/386/83/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 13.03.2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ємилівка Голованівського району Кіровоградської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших утриманців не маючого, інвалідності не маючого, військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, маючого закордонний паспорт, нерухомогог майна у власності та доходу не маючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

13 березня 2020 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прийшов до території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яке перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 та являється не жилим, впевнившись, що на території домоволодіння відсутні сторонні особи, демонтував та таємно викрав та обернув на свою користь з паркану металеву сітку "рабиця" висотою 1,5 м., довжиною 8 м., розмір вічка 50х50 см., вартістю 285 грн. 12 коп. згідно висновку експерта №1088/20 від 23.03.2020, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Такі дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), про що складено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.
31 березня 2020 року між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та разом з обвинувальним актом подана до суду.
Відповідно до умов вищезазначеної угоди, сторони угоди у кримінальному провадженні №0000084 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється. Зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні; потерпілий від висунення вимог та претензій матеріального характеру до обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження відмовився у зв`язку з тим, що завдані збитки йому повністю відшкодовані шляхом повернення викраденого майна на стадії досудового розслідування. При цьому, обвинувачений та потерпілий між собою узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім цього, у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання, що в разі невиконання угоди потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а умисне невиконання умов угоди, буде підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений та потерпілий наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України їм роз`яснені та зрозумілі, крім того, обвинувачений зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, щиро кається у скоєному.
Прокурор та захисник в судовому засіданні вважали за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 цього Кодексу, є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_5 30 березня 2020 року, тобто до укладення угоди про примирення, повідомлено про підозру у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права та наслідки укладення і затвердження відповідної угоди з потерпілим, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 та ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; особу винного ОСОБА_5 , який вперше вчинив умисний злочин, має на утриманні малолітню дитину, не працює, за місцем проживання характеризується добре; його молодий вік та стан здоров`я, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання, до яких відносяться щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому узгоджена між обвинуваченим та потерпілим міра покарання є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений погоджується на призначення узгоджених між ним та потерпілим виду та міри покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи від 23.03.2020 в сумі 300 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 469, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 березня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000084 зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 13.03.2020.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи №1088/20 від 23.03.2020 в сумі 300 (триста) грн.

Речові докази: металеву сітку "рабиця" висотою 1,5 м, довжиною 8 м., розмір вічка 50х50 см., яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 - залишити останньому як власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1