Справа № 127/1376/20
Провадження №11-сс/801/70/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у закритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 21 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000054 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20.01.2019, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гуменне, Вінницького району, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_10 21.01.2020 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.01.2020, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_9 прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_11 . В цей час за вказаною адресою також знаходився колишній чоловік ОСОБА_11 . ОСОБА_12 .
В подальшому, дані особи розпочали спільно розпивати спиртні напої в одній із кімнат вищевказаного будинку, та у невстановлений проміжок часу, між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт та побітовому ґрунті.
В ході даного конфлікту ОСОБА_9 умисно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_12 , наніс йому предметом, ззовні схожим на ніж - два тичкових удари в область спини, внаслідок чого ОСОБА_12 було госпіталізовано до ВОКЛ ім. М.І. Пирогова.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_9 , згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого КУТХ ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді «Множинних колото-різаних поранень грудної клітки: зліва проникаюче поранення грудної клітки з пошкодженням міжреберної артерії, пошкодження нижньої частки легені, лівобічний пневмогемоторакс; з права проникаюче поранення грудної клітки з пошкодженням міжреберної артерії, пошкодження 6 ребра, пошкодження легені, правобічний пневмогемоторакс (наявність крові та повітря в плевральній порожнині), Геморагічний шок ІІ ступеню, Алкогольне сп`яніння», які відповідно до п. 2.1.3 «й» «Правил Судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» являлись такими, що в клінічному перебігу без надання медичної допомоги зазвичай закінчується чи може закінчуватися смертю, через розвиток загрозливих для життя явищ гострої дихальної недостатності, тому належить до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
За даним фактом розпочато кримінальне провадження №0000054 від 20.01.2020, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
20.01.2020 о 00 год. 20 хв. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_9 було затримано, та 20.01.2020 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 19.01.2020 під час проведення якого із будинку за адресою АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ніж із руків`ям білого кольору із кольоровими вставками, клинок якого забруднений речовиною бурого кольору; спортивну кофту червоного кольору із вставками на рукавах синього кольору із 2-ма прорізами та плямами зі слідами речовини бурого кольору; вирізку із простирадла(ковдри), зі слідами речовини бурого кольору; запаховий слід із руків`я предмету схожого на ніж; протоколом затримання ОСОБА_9 , під час проведення якого у ОСОБА_9 вилучено в`язаний светр темно-сірого кольору на передній поверхні якого наявна пляма речовини бурого кольору; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.
Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1, п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_9 усвідомлює, що вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я; незаконно впливати на потерпілого та свідка кримінального правопорушення, так як проживає із ними у одному населеному пункті; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ухвалою Вінницького міського суду від 21 січня 2020 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.
Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту затримання ОСОБА_9 до 00 години 20 хвилин 19 березня 2020 року в межах строку досудового розслідування. Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 19 березня 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2020 року скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Просив постановити нову ухвалу про обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в наданих суду прокурором та слідчим матеріалах не міститься достеменне підтвердження ризиків, які стали підставою для тримання під вартою особи підозрюваного. Судом не враховано те, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має стійкі соціальні зв`язки, а тому до такої особи є достатнім запобіжних заходом як домашній арешт. Тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосуванням до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Достатніх доказів існування ризиків прокурором та слідчим не надано, а вину підозрюваного ще не встановлено вироком суду, тому тримання під вартою є повністю безпідставним запобіжним заходом відносно ОСОБА_9 та є занадто суворим в даному випадку.
Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.
Підозрюваний ОСОБА_9 повідомлений про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді даної скарги, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у його відсутність, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи прокурора, захисника та слідчого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя першої інстанції встановив та виходив з того, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду першої інстанції, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності давали підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Разом з тим, слідчим суддею було враховано й те, що ОСОБА_9 є особою, яка раніше не судима та підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Встановлено, що на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_9 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, підозрюваний офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, не має осіб, які б знаходились на його утриманні, а тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні або вчиняти інші злочини, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчим суддею було враховано, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_9 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання, суду надано не було.
Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками, оскільки встановлено, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного житла, сім`ї, про що зазначає його захисник в апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 21 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000054 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20.01.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4