ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого, суддіОСОБА_1 ,
Суддів:ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурора користувача тимчасово вилученого майна власника тимчасово вилученого майнаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Чернівецької області апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню за № 0000185 від 15 травня 2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 травня 2020 року, про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою, клопотання прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна, задоволено частково.
Накладено арешт, шляхом заборони розпорядження, на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який було вилучено в ході огляду місця події 14.05.2020 року на березі річки Серет в с.м.т. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області, належний на праві власності ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .
В решту частині, в задоволенні клопотання прокурора відмовлено.
Головуючий у І інст. ОСОБА_9 ; Єдиний унікальний номер 713/749/20; суддя-доповідач ОСОБА_1 ; провадження: № 11-сс/822/121/20; катег.: в порядку КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді скасувати і винести нову, якою задовольнити клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, шляхом заборони його розпорядження, користування та відчуження посилаючись на те, що дана ухвала є необґрунтованою, а вилучений вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131» відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У ч.4 ст. 173 КПК України зазначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що існують достатні підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 240 КК України.
Разом з тим, ОСОБА_7 є законним власником вантажного автомобіля марки «ЗИЛ-131», і використовує його для здійснення правомірної діяльності.
Накладення арешту на вантажний автомобіль у формі заборони розпорядження ним не може завдати збитків законному володільцю.
Водночас, суд першої інстанції вірно зазначив, що накладення арешту у виді заборони користування автомобілем, може призвести до надмірного обмеження права користування законного володільця.
Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в накладенні арешту шляхом заборони користування тимчасово вилученим майном та заборонив розпорядження ним.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 травня 2020 року про арешт майна, без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_1
Судді:
[підпис]ОСОБА_2

[підпис]ОСОБА_3

Копія, згідно з оригіналом
Суддя
Чернівецького апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
25.05.2020 М. П. (підпис)