Справа № 742/4064/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/195/20
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах заявника ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 квітня 2008 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений за ст. 309 ч.2, 307 ч.2, 70 ч.1, 4 до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацію належного йому майна. Після вступу вироку в законну силу він був повністю виконаний в частині основного покарання. Судом було видано виконавчий лист для виконання вироку в частині додаткового покарання, на підставі якого державним виконавцем було накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1 . До цього часу вирок в частині конфіскації майна не виконаний. 18.10.2018 р. ОСОБА_9 , якому належить частка квартири, на яку накладено арешт, помер. Виконавче провадження закінчено у зв`язку з його смертю, проте арешт з частки квартири не знято. 04.12.2019 р. ОСОБА_8 , яка проживає в цій квартирі і якій належить частка квартири, звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні цього клопотання.

Своє рішення суд мотивував тим, що заявник ОСОБА_8 жодного процесуального статусу ані в рамках кримінального, ані в рамках виконавчого провадження не має, а тому порушене нею питання про скасування арешту майна, співвласником якого вона є, цілком обґрунтовано підлягає до вирішення в порядку цивільного судочинства. При цьому, суд констатував, що матеріали справи не містять даних про те, що заявник є уповноваженою особою, яка має право ініціювати клопотання про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання у виді конфіскації у з в`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах заявниці (співвласника майна) ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою скасувати арешт, що був накладений постановою державного виконавця на ? частини квартини за відповідною адресою, в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_9 .

Такі вимоги апелянта обґрунтовані посиланням на положення ст.ст. 537, 539 КПК України. Автор скарги переконаний, що порушене питання лежить в площині виконання вироків, а тому ОСОБА_8 має право звернення до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються її прав та законних інтересів, будучи матір`ю засудженого. Адвокат стверджує, що оскільки арешт на майно був накладений на підставі вироку суду, тому це питання підлягає вирішенню шляхом звільнення від відбування покарання у виді конфіскації, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

В резолютивній частині апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 просив розглянути її без його участі.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у ході виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.04.2008 року щодо ОСОБА_9 , державним виконавцем відділу Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було накладено арешт на ? квартири належної засудженому.

У зв`язку зі смертю засудженого ОСОБА_9 , постановою ДВС від 26 квітня 2019 року закінчено виконавче провадження, на підставі актового запису про смерть. При цьому питання щодо конфіскації майна до закінчення виконавчого провадження вирішено не було, як не було вирішено питання щодо арештованого майна вже на час прийняття відповідної постанови державним виконавцем.

У зв`язку з цим, заявник (співвласник квартири) ОСОБА_8 звернулась до суду про скасування арешту накладеного на ? квартири, мотивуючи своє клопотання закінченням строків давності виконання вироку, посилаючись на положення ст.ст. 537, 539 КПК України.

Чинний КПК України не містить положень про те, як повинен діяти суд у ситуації, що склалася.

В силу ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Встановивши ці обставини та перевіривши мотиви суду першої інстанції при прийнятті рішення, апеляційний суд констатує, що висновок суду з приводу відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують право заявника в межах даного кримінального провадження порушувати питання щодо закінченням строків давності виконання вироку, є вірним, як і висновок про те, що ініційоване заявником клопотання про скасування арешту майна має вирішуватись в порядку цивільного судочинства. Зокрема, ОСОБА_8 не була стороною в кримінальному провадженні, в рамках якого було засуджено її сина ОСОБА_9 безпідставним є посилання автора клопотання на давність виконання обвинувального вироку, оскільки ОСОБА_9 на момент подачі клопотання помер, виконавче провадження стосовно його майна було закінчено.

Однак, з резолютивною частиною рішення колегія суддів не може погодитися з огляду на те, що два його абзаци є суперечливими один одному.

Фактично роз`яснюючи заявнику право звернення до суду цивільної юрисдикції з вимогою про скасування арешту майна (про що зазначено в мотивувальній частині рішення та у другому абзаці резолютивної частини), суд першої інстанції в першому абзаці резолютивної частини своєї ухвали фактично вирішив спір про право по суті, відмовивши в задоволенні клопотання, чим у певній мірі позбавив заявника можливості відстояти свої права в суді в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, апеляційний суд, діючи в межах своїх повноважень, визначених положеннями чинного КПК України, вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції та постановити рішення про залишення без розгляду клопотання заявника ОСОБА_8 від 04.12.2019 р., оскільки, як правильно зазначено в оскаржуваній ухвалі, вирішення спору можливе лише в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405,407-409, 411-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах заявника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Змінити ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2019 року за клопотанням ОСОБА_8 .

Клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту накладеного на ? квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_9 залишити без розгляду.

В іншій частині ухвалу Прилуцького міськрайонного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: