Справа № 201/1624/20
Провадження № 1-кс/201/726/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00053 від 09.10.2019,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 17.02.2020 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 00053, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019 було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » шляхом позбавлення права власника на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. Оскільки, на думку заявника, в обґрунтування ухвали покладено недопустимі докази та відпала необхідність у вжитих заходах забезпечення провадження, арештоване майно підлягає поверненню його власнику, у зв`язку із чим, просить арешт скасувати.

Клопотання про скасування арешту передано в провадження слідчого судді ОСОБА_1 17.02.2020.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Слідчий СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його не обґрунтованість, а також те, що необхідність у накладеному арешті на автомобіль не відпала, слідством проводяться слідчі дії, та вказане майно може підлягати спеціальній конфіскації.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судовому засіданні також проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його не обґрунтованість, а також те, що необхідність у накладеному арешті на автомобіль не відпала, слідством проводяться слідчі дії, та вказане майно може підлягати спеціальній конфіскації.

Суд, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту з урахуванням уточнень, вважає, що клопотання про скасування арешту слід задовольнити з наступних підстав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019 у справі № 201/8116/19 (провадження № 1-кс/201/6929/2019) було задоволено клопотання слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00053 від 09.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » шляхом позбавлення права власника на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Як вбачається з вищезазначеної ухвали суду про накладення арешту, під час розгляду клопотання встановлено, що транспортування тютюну, фурнітури, сировини для виготовлення та виготовлених тютюнових виробів (тютюну для кальяна) здійснюється на автомобільному засобі марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Під час здійснення досудового слідства допитано як свідка ОСОБА_8 , який показав, що він, разом із ОСОБА_9 здійснює виготовлення тютюну для кальяна, шляхом змішування засушеного тютюнового листа з гліцерином, цукровим сиропом та ароматизаторами. Виготовлення

відбувається в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому сировину отримують шляхом замовлення тютюну, ароматизаторів, які доставляються поштовою службою «Нова пошта». Перевезення вказаних товарів здійснюється за допомогою транспортних засобів.

У ході досудового розслідування 21.11.2019 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2019 проведено обшук автомобіля марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Власником автомобіля є ОСОБА_7 , а користувачем вказаного транспортного засобу є ОСОБА_8 . Вказаний автомобіль виявлено поряд з домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке використовувалось ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як підпільний цех для незаконного виготовлення підакцизних товарів, а саме тютюну для кальяна. При цьому ОСОБА_8 знаходився у приміщенні вказаного домоволодіння.

У ході обшуку автомобіля марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » виявлено оригінали видаткових накладних, за результатами огляду яких встановлено, що видаткові накладні містять відомості про придбання та отримання ОСОБА_8 ароматизаторів, які є сировиною для виготовлення тютюну для кальяна, що вказує на використання вказаного транспортного засобу для транспортування сировини для незаконного виготовлення підакцизних товарів. За результатами обшуку 21.11.2019 слідчим вилучено автомобіль марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключ від вказаного автомобіля. Постановою слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 22.11.2019 автомобіль марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000053 від 09.10.2019 року.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів по кримінальному провадженню.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Приписами ч.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз.1 ч.1, 2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

В судовому засіданні слідчий та прокурор зазначили, що автомобіль марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » використовувався громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 для транспортування сировини та незаконно виготовлених підакцизних товарів та є речовим доказом скоєння кримінального правопорушення, а також підлягає спеціальній конфіскації відповідно положень КК України.

Між тим, визначена слідчим мета не узгоджується з обставинами провадження, викладеними у клопотанні про накладення арешту, а наведені підстави для арешту є взаємовиключними.

Так, матеріалами справи підтверджується, що СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00053 від 09.10.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно слідчий вказував на те, що визнаний в межах цього провадження речовим доказом автомобіль був предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Проте, наведені твердження суперечать викладеним в клопотанні обставинам, оскільки предметом вчинення злочину, зокрема, передбаченого ст. 204 КК України є підакцизні товари, тоді як згідно із зазначеними слідчим у клопотанні відомостями автомобіль цим товаром не є.

Окрім цього, слідчим не наведено обставин, за яких можливо вважати, що це майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як за за ч. 2 ст. 204 КК України.

При цьому, заперечення слідчого та прокурора не містять об`єктивний даних про те, потреба у встановленні яких саме обставин наразі існує та яким чином це пов`язано з арештом зазначеного у клопотанні майна.

Поряд із цим, посилаючись на необхідність залишення арешту з метою спеціальної конфіскації та конфіскації майна, слідчий не наводить належного обґрунтування своїх вимог, які б згоджувалось з положеннями ч. 5 ст. 170 КПК України.

Слідчий зазначає, що у відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Разом із цим, частина п`ята цієї статті визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як видно з заперечень, слідчий визначає мету накладення арешту, передбачену, зокрема, п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України, проте не вказує на оголошення підозри будь-кому у цьому провадженні.

Також слід зазначити, що власником вказаного автомобіля є особа яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

При цьому, на даний час відсутні будь-які відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_7 підпадає під ознаки третьої особи, яка набула зазначене майно безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України, відповідно до ст. 96-3 КК України, підстави стверджувати про те, що зазначені банківські рахунки на даний час можуть встановити будь-які відомості під час досудового розслідування відсутні.

Крім того, жодних доказів того, що вказане майно, є предметом кримінального порушення або використовується у злочинній діяльності, органом досудового розслідування суду не надано.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для подальшого арешту майна ОСОБА_7 , а отже, клопотання підлягає задоволенню.

До того ж, суд вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 107, 170-174, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_7 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00053 від 09.10.2019 задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (під головуванням слідчого судді ОСОБА_1 ) від 23.12.2019 по справі № 202/8116/19 (провадження № 1кс/201/6929/2019) на автомобіль марки «Volkswagen Passat» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1