Провадження №1-кп/522/1344/20
УХВАЛА
28 квітня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 19 грудня 2012 року,
ВСТАНОВИВ:
05 грудня 2019 року в провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000076 відносно обвинуваченого за ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 06.12.2019 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000076 на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 5 ст.185 КК України, на 13 год. 50 хв. 10 грудня 2019 року.
Ухвалою суду від 10.12.2019 року було задоволено скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 19 грудня 2012 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, визнано незаконним у зв`язку зі спливом граничного строку тримання під вартою та звільнено ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвалою суду від 31.01.2020 року задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб в Одеському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області з визначенням застави у розмірі 3066715,00 грн., який ухвалою суду від 27.03.2020 року було продовжено та визначено відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави як запобіжного заходу, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2019 року, тобто у сумі 630600,00 грн.
Судом встановлено, що станом на теперішній час заставу не внесено.
27.04.2020 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, у якому просив суд змінити запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на нічний домашній арешт, посилаючись на те, що на даний час ризики зменшилися, крім цього у його підзахисного наявне постійне місце проживання, що підтверджується копією договору оренди житла за адресою: АДРЕСА_2 та заявою власника квартири ОСОБА_10 про її обізнаність, що метою договору є проживання ОСОБА_7 в орендованій квартирі під час домашнього арешту, проти чого вона не заперечує.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання адвоката, просив звільнити його з-під варти, посилаючись на те, що він має неповнолітніх дітей, матір-інваліда, житло у м. Одесі, ризики не доведені та висунуте обвинувачення необґрунтоване і безпідставне.
Прокурор ОСОБА_5 залишив вирішення питання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на розсуд суду.
Представник потерпілих ОСОБА_8 заперечував проти зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріли, прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена виключно у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Підставою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.
Так, суд вважає, що характер кримінального правопорушення, яке ставиться у провину обвинуваченому, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій, направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.
В той же час, відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, та зазначено в рішенні по справі «Хайредінов проти України» (Заява № 38717/04), «Суд підкреслює, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється in abstracto. Іншими словами, пункт 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Виправдання будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами державної влади (див. рішення у справі «Шишков проти Болгарії» (Shishkov v. Bulgaria), N 38822/97, пункт 66, ECHR 2003-I (витяги)».
Крім того, у вказаному рішенні, зазначено, що існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі «Власов проти Росії» (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).
Судом взято до уваги, обставини зазначені в статті 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наявність місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору оренди житла від 15.04.2020 року та заяви власника квартири ОСОБА_10 про її обізнаність, що метою договору є проживання ОСОБА_7 в орендованій квартирі під час домашнього арешту, проти чого вона не заперечує, що у даних умовах судом розцінюється як стійкі соціальні зв`язки.
Так, на даний час, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 на усій території України встановлено карантин, який передбачає обмеження прав і свобод усіх осіб щодо переміщення та вільного вибору місця перебування.
При цьому, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020 року №288-р тимчасово закрито деякі пункти пропуску через державний кордон та пунктів контролю. Обмежено можливість покинути територію України будь-яким транспортом чи пішохідним сполученням.
Також, суд бере до уваги, що на даній стадії кримінального провадження уже частково досліджено надані прокурором докази, та прокурором заявлено до суду клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи ювелірного виробу сережок (артикул №90188-ЕА500) для визначення їх ринкової вартості станом на 07.08.2010 року, що свідчить про можливу зміну формулювання обвинувачення із більш тяжкого кримінального правопорушення на більш м`який.
Згідно з ч. 1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
За таких умов, суд приходить до переконання, що знаходження під вартою обвинуваченого не є доцільним на теперішній час, і наявні ризики не можуть виправдовувати подальше застосування виняткового запобіжного заходу. З урахуванням того факту, що нові ризики не з`явилися, суд приходить до висновку, що достатнім запобіжним заходом буде цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 177-178, 183, 182, 201, 331, 350, 369-372 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Змінити, обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком на 60 днів, тобто до 25.06.2020 року включно, із застосуванням електронного засобу контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
3) не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;
5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.
Відповідно до ст. 202 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.
Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України необхідно негайно поставити обвинуваченого на облік, про що повідомити суд.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення обвинуваченого та відповідній посадовій особи ГУ НП в Одеській області.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на нього обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 30 квітня 2020 року о 12 год. 00 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3