ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000292 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шилівці Хотинського району Чернівецької області, громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, освіта середня, раніше судимого: 1) 13.03.2013р. Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 289, ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; 2) 29.07.2013р. Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., 04.02.2014р. Хотинським районним судом на підставі ч.5 ст. 53 КК України, штраф змінено на 50 годин громадських робіт; 3) 04.11.2016р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі; 4) 11.04.2017 р. Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 309, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі; 5) 26.03.2019р. Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 125 КК України до двох років обмеження волі; 6) 12.06.2019р. Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 185 КК України до одного року і трьох місяців позбавлення волі;

ЄУНСС: 724/1061/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Номер провадження: 11-кп/822/556/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.395 КК України
08.07.2019р. ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців на підставі ч.1, ч.4 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.03.2019р. та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді одного року і шести місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.06.2019 року з урахуванням ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.07.2019 року, остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 20.05.2019 року.
На вказаний вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, призначивши ОСОБА_6 менш сурове покарання.

Свої апеляційні вимоги захисник обвинуваченого обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, не було враховано, що його підзахисний вину визнав повністю, щиро розкаявся, а також не в повній мірі урахував що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин невеликої тяжкості, а також незадовільний стан його здоров`я.

Від інших учасників судового розгляду інших апеляцій та заперечень на неї не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану ними апеляційну скаргу, посилаючись на обставини в ній зазначені, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив вирок районного суду залишити без змін, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.11.2017 року на підставі п. «г» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік, та встановлено наступні обмеження: заборонено вихід з квартири (будинку) у визначений час доби з 23:00 до 06:00 год.; зобов`язано з`являтися в органи внутрішніх справ по місцю проживання на реєстрацію один раз на місяць.

29 листопада 2017 року ОСОБА_6 при звільненні з ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» оголошено постанову Сокирянського районного суду про встановлення щодо нього адміністративного нагляду та його попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Однак, 31.07.2018р. ОСОБА_6 , достовірно знаючи про встановлення щодо нього адміністративного нагляду постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2017 року, без дозволу посадових осіб Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, самовільно, без будь-яких поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, покинув своє місце проживання по АДРЕСА_1 та виїхав в м. Чернівці, де в подальшому проживав.

Вина ОСОБА_6 у порушенні правил адміністративного нагляду, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ст.395 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що вирок суду, в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 було враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є умисним, закінченим, невеликої тяжкості; особу ОСОБА_6 , який хоч і визнав вину частково, сприяв слідству у розкритті злочину, не перебуває на обліку в психіатричній лікарні, однак він ніде офіційно не працює, тобто не займається суспільно корисною працею та не має постійного законного джерела доходу, негативно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2014р. з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів та амфетамінів, раніше судимий за умисні, корисливі злочини, вчинив новий в період не погашеної та не знятої судимості за попередній злочин, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом визнано рецидив злочинів.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування покарання, призначивши йому покарання саме у виді арешту у розмірі, що не являється максимальним, передбаченому санкцією ст.395 КК України.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для призначення ОСОБА_6 основного покарання, у розмірі наближеному до мінімального, встановленого в санкції статті, що йому інкримінується. Крім того, стороною захисту в своїй апеляції не було наведено таких обставин, які б давали законні підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, а колегія суддів таких обставин в матеріалах справи не вбачає.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_6 в частині пом`якшення покарання останньому.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий: Судді:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3