УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник власника майна ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою про скасування арешту майна. Обгрунтовуючи вимоги даного клопотання вказує на те, що слідчим відділенням Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000891 від 14.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. У ході проведення досудового розслідування за клопотанням слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду № 308/7967/18 від 16.07.2018 на автомобіль марки «Опель» (Opel) моделі «Корса» (Corsa), ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 було накладено арешт. Власником автомобіля марки «Опель» (Opel) моделі «Корса» (Corsa), ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 є ТОВ «ALD AUTOMOTIVE ITALIA SRL», ідентифікаційний код 3, вул. Бреннеро, 98, м. Тренто, Італія, поштовий індекс 38121, що підтверджується свідоцтвом про власність № НОМЕР_2 видане 26.09.2016 року. 22.12.2018 року слідчим за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000891 від 14.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України винесено постанову про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У зв`язку з цим, просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду №308/7967/18 від 16.07.2018 року на автомобіль марки «Опель» (Opel) моделі «Корса» (Corsa), ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ТОВ «ALD AUTOMOTIVE ITALIA SRL», ідентифікаційний код 3, вул. Бреннеро, 98, м. Тренто, Італія та зобов`язати посадових осіб Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути автомобіль марки «Опель» (Opel) моделі «Корса» (Corsa), ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 законному власнику або його представнику.

Адвокат ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`явилася. Однак, надала заяву, в якій вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та провести розгляд справи за її відсутністю.

Т.в.о. заст. начальника СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 на розгляд клопотання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріалів клопотання, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Слідчим відділенням Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000891 від 14.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході проведення досудового розслідування за клопотанням слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду № 308/7967/18 від 16.07.2018 на автомобіль марки «Опель» (Opel) моделі «Корса» (Corsa), ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 було накладено арешт.

Власником автомобіля марки «Опель» (Opel) моделі «Корса» (Corsa), ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 є ТОВ «ALD AUTOMOTIVE ITALIA SRL», ідентифікаційний код 3, вул. Бреннеро, 98, м. Тренто, Італія, поштовий індекс 38121, що підтверджується свідоцтвом про власність № НОМЕР_2 видане 26.09.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

22.12.2018 року слідчим за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000891 від 14.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України винесено постанову про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Однак, слідчий суддя констатує, що доводи, зазначені у даному клопотання не знайшли свого відображення з огляду на наступне.

Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Згідно вимог ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя констатує, що клопотання про скасування арешту на майно підлягає розгляду слідчим суддею саме на стадії досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, в тому числі закритому органом досудового розслідування КПК України не передбачає.

Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Разом із тим, кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінального провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь які публічно правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13, яка підтримана постановою Великої Палати ВС № 372/2904/17-ц від 15.05.2019 року.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна після припинення кримінального провадження суперечить нормам кримінального процесуального законодавства, а тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1