ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/8489/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/319/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА
Іменем України

27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

перекладача - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 08.05.2018 року у відношенні ОСОБА_10 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куанг Нінь, В`єтнам, громадянина В`єтнаму, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.
Кримінальне провадження № 0000166 - закрито.
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням закрито, у зв`язку з повним відшкодуванням завданих матеріальних збитків.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.

Згідно ухвали районного суду, органом досудового розслідування То ОСОБА_12 , звинувачується в тому, що 13.06.2012 року, близько 19год. 00хв., на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на даху підсобного приміщення між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з приводу особистих неприязних стосунків виникла сварка, під час якої ОСОБА_13 , підійшовши до ОСОБА_11 з боку, схопив його з силою обома руками в області плечей, спричинивши синці на лівій верхній кінцівці, при цьому почав розвертати потерпілого та тягти назад, штовхаючи його у груди, чим спричинив садна по передній частині грудної клітини. Фан ОСОБА_14 при цьому намагався чинити опір, але ОСОБА_13 з силою розвернув потерпілого та штовхнув останнього донизу, підставивши при цьому підніжку правою ногою, від чого потерпілий не втримав рівноваги та впав з даху вказаного приміщення, з висоти двох метрів, на ноги на бетонну підлогу сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Далі ОСОБА_13 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, зістрибнув з даху за потерпілим та, знаходячись позаду нього, наніс не менше двох ударів в потилицю та спину, від даних ударів ОСОБА_11 не втримав рівноваги, перемістився вперед та вдарився головою о стіну вищевказаного будинку, а лівим плечем - о водостічну трубу. У подальшому ОСОБА_13 силою за одяг розвернув потерпілого до себе обличчям та наніс правим кулаком не менше двох ударів в лобну ділянку зліва, після чого задньою частиною голови вдарив о металеву конструкцію, яка знаходилась позаду Фан Дінь Тхао, від чого у останнього виникли: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, з формуванням садна у лобній ділянці зліва, забитої рани у тім`яній ділянці голови. Від цього тілесного ушкодження потерпілий не втримав рівноваги та впав на спину на бетону поверхню, що спричинило множинні садна по задній поверхні грудної клітини. Протиправні дії ОСОБА_10 були припинені очевидцями правопорушення родичами потерпілого.
Так, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 102-КЕ/2015 від 11.09.2015 тілесні ушкодження, встановлені у Фан Дінь Тхао, а саме: черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, з формуванням садна у лобній ділянці зліва, забита рана у тім`яній ділянці на голові, є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а садна на грудній клітині та синці на лівій верхній кінцівці є, кожне, легкими тілесними ушкодженнями.
Дії ОСОБА_13 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_15 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого та закриття кримінального провадження; представник потерпілого проти клопотання заперечував; обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
З посиланням на положення п.2 ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання захисника, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності та закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_16 просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Мотивуючи скаргу вказав, що рішення суду є незаконним, порушено право потерпілого на підтримання обвинувачення. Звертає увагу, що отримані ОСОБА_11 тілесні ушкодження, відповідно до акту судово-медичного дослідження № 5277-ая/12 від 07.11.2012, визнані тяжкими, як такі, що викликали стійку втрату загальної працездатності понад однієї третини. Даний висновок експерта був підтверджений та доповнений висновком № 78-ая/13 від 07.02.2013. Проте, в подальшому під час досудового слідства були проведені нові експертизи, якими визнано, що внаслідок подій 13.06.2012 року отримана Фан Дінь Тхао травма хребта з ротаційним підвивихом атланта і посттравматичним міозитом належить до легких тілесних ушкоджень. Клопотання потерпілого про проведення додаткової комплексної експертизи у зв`язку з незгодою визначення тілесних ушкоджень як легких, впродовж досудового слідства відхилялися. Врешті за рішенням слідчого судді через тривалий час була призначена та проведена комісійна судово-медична експертиза, яка встановила легку ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого. При цьому, експертами не було враховано, що ОСОБА_11 в результаті отриманих травм став інвалідом 2-ї групи. Крім того, представник потерпілого вказує на порушення порядку проведення повторної експертизи, зокрема відсутності обґрунтування причин розбіжностей у експертизах при встановленні різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. У зв`язку з вказаними розбіжностями, представником потерпілого під час підготовчого судового засідання було заявлено клопотання про допит в суді голови комісії експертів, але це клопотання судом взагалі не розглянуто. На думку апелянта, положення ч.4 ст.286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, але не зобов`язують його задовольняти, особливо за наявності питань щодо правильності кваліфікації злочину. Також, наголошує на порушенні прав потерпілого на переклад судового розгляду на рідну мову.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 08.05.2018 То ОСОБА_17 , обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, кримінальне провадження закрито.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 44 КК України передбачені правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності. Відповідно до даної статті особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених цим кодексом, а також на підставі Закону України про амністію чи акта помилування. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
В загальній частині кримінального кодексу України передбачені випадки звільнення від кримінальної відповідальності, в тому числі на підставі ст.49 КК України (закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності).
При цьому, згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час попереднього, судового, розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.
Отже, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину, бо вочевидь, що звільнити від відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава для такої відповідальності.
При розгляді кримінального провадження ці вимоги закону районним судом не виконано.
Як видно з ухвали, судом першої інстанції не було встановлено вчинення ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
В даній ухвалі відсутня оцінка доказів та висновки суду про винуватість чи невинуватість обвинуваченого.
Таким чином, районний суд не вирішив питання чи було вчинено ОСОБА_10 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, що є компетенцією суду першої інстанції.
Наявність клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та позиція обвинуваченого з його підтримки не звільняє суд від обов`язку встановити вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Крім того, слід звернути увагу на позицію потерпілої сторони у провадженні.
Так, 30.10.2017 представником потерпілого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_16 до суду було подане клопотання про виклик для допиту голову комісії експертів, які проводили комісійну судово-медичну експертизу, за результатами якої у потерпілого були встановлені легкі тілесні ушкодження, на відміну від акту судово-медичного дослідження № 5277-ая/12 від 07.11.2012 року, висновку № 78-ая/13 від 07.02.2013, в яких отримані ОСОБА_11 тілесні ушкодження визнані тяжкими.
Даному клопотанню представника потерпілого, яке свідчить про незгоду з кваліфікацією дій обвинуваченого, суд взагалі ніякої оцінки не надано.
При цьому, послідовне й неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінально-процесуального законодавства України, якими передбачені права потерпілих від злочинів, є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст.55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.
Суд, слідчий, прокурор повинні не тільки роз`яснити під час досудового розслідування та у судовому засіданні потерпілому та його представникові права, передбачені кримінальним процесуальним законом, а й забезпечити можливість їх реального здійснення.
Потерпілий є рівноправним учасником у кримінальному провадженні, його процесуальні права закріплені у кримінальному процесуальному законі та не повинні обмежуватися.
Вищенаведені обставини свідчать про порушення прав потерпілого та недодержання при розгляді кримінального провадження загальних засад кримінального провадження, а саме передбачених п.п.1, 2, 3, 10, 15 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст.370 КПК України.
Аналізуючи посилання районного суду на положення ч.4 ст.286 КПК України та необхідність невідкладного розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, колегія суддів вказує таке.
Відповідно до ч.2 ст.288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Частинами 3, 4 вказаної статті встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, положення Закону та позицію потерпілої сторони щодо незгоди з клопотанням захисника про звільнення від кримінальної відповідальності через невірну кваліфікацію дій обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції були відсутні достатні підстави для задоволення клопотання та закриття кримінального провадження.
Колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Надточій проти України» від 15.05.2008, в якому принцип рівності сторін визначено як один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, дотримання прав потерпілого, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про необґрунтоване закриття кримінального провадження без з`ясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційному доводу про порушення прав потерпілого на переклад судового розгляду на рідну мову колегія суддів оцінки не дає у зв`язку зі скасуванням прийнятого рішення, але це посилання представника потерпілого може бути враховано судом першої інстанції при новому судовому розгляді.
Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути вищевказані порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, дати належну оцінку зібраним доказам, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.05.2018 року у відношенні ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді