У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 р. Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна (кримінальне провадження № 0000287),-

Встановив:

Старший cлідчий Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,про накладення арешту на на грошові кошти в сумі 1500 грн, та передачу їх на зберігання до філії Полтавське головне регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно договору відповідального зберігання № 1 від 11.11.2015.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000287 від 07.12.2019 року ВІД 21.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Старший слідчий ОСОБА_3 та власник грошових ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, однак їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 18.04.2020 до Кобеляцького ВПГУНП надійшло повідомлення від начальника СРПП №2 Кобеляцького ВП ОСОБА_6 , про те, що під час патрулювання на а/д Білики-Кобеляки був зупинений автомобіль MAN 18.363 днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , від якого працівнику поліції надійшла пропозиція про надання неправомірної вигоди за уникнення відповідальності за порушення ПДР. Правова кваліфікація ч.1 ст.369 КК України.

В ході огляду місця події було виявлено на капоті службового автомобіля папку з документами, під якою були виявлені та вилучені грошові кошти купюрами: по 200 грн 5 шт. (ТВ 3459044, СЕ 8823226, ЕЕ 3140765, УГ 5389127, ЗД 7502797) та 500 грн 1 шт. (МВ 3643781).

Постановою від 18.04.2020 дані грошові кошти визнані речовими доказами та долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на майно будь-якої особи за достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що існують достатні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речових доказів для кримінального провадження.

Вилучені грошові кошти можуть бути знаряддям вчинення злочину, а отже, мати значення речового доказу, а тому з метою його збереження відповідно до ч.2 ст.170 КПК України доцільним є накладення на них арешту.

Керуючись ст. ст.171 - 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

Постановив:

Клопотання старшого слідчого Кобеляцьколго ВП ГУНП в Полтавській області задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 1500 грн. купюрами: по 200 грн 5 шт. (ТВ 3459044, СЕ 8823226, ЕЕ 3140765, УГ 5389127, ЗД 7502797) та 500 грн 1 шт. (МВ 3643781) доручити їх зберігання Кобеляцькому ВП ГУНП в Полтавській області у порядку, передбаченому постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Розяснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя