Справа № 196/246/20
№ провадження 1-кс/196/35/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року смт. Царичанка

Слідчий суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника

підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орлівка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :
23 лютого 2020 року Царичанським ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за №0000078 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 .

Старший слідчий Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 вніс узгоджене із прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання про обрання у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обмотивовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.02.2020 року, близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, прибув до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, ОСОБА_6 , підійшовши до одного з вікон житлового будинку за вищевказаною адресою, виставив раму вікна, і через вікно незаконно проник у житло.

Переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 зайшов до кімнати будинку та побачив ОСОБА_8 , який в той час стояв перед столом в кімнаті будинку, та в цей час у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у житло.

В подальшому ОСОБА_6 , підійшов зі спини до ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, притиснув ззаду ОСОБА_8 до столу, позбавивши, останнього можливості чинити опір та рухатися, і лівою рукою з лівої зовнішньої кишені зимової куртки, в яку був одягнений ОСОБА_8 , умисно, відкрито дістав гаманець коричневого кольору, який для потерпілого ніякої матеріальної цінності не становить, в якому знаходилися грошові кошти в загальній сумі 3100 грн.

Після чого, ОСОБА_6 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочину до кінця, усвідомлюючи, що його дії помічені, залишив приміщення будинку потерпілого ОСОБА_8 , вийшовши через вхідні двері, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3100 грн.
Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, уникнення можливості переховуватися від органів досудового слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованих підозр у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України, а також ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий СВ Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 , який входить до групи слідчих по кримінальному провадженню №0000078, в судовому засіданні клопотання підтримав повністю та прохав його задовольнити.

Прокурор Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав внесене слідчим клопотання, вважає його обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні прохав застосувати у відношенні підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав частково та прохав застосувати у відношенні нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доводи слідчого та прокурора у судовому засіданні, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , вивчивши надані матеріали кримінального провадження, та враховуючи той факт, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, має перевагу над принципом поваги до свободи особистості, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків здійснення особою підозрюваного дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд враховує надані слідчим матеріали кримінального провадження, оцінює в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність повідомлення особі про підозру.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, та відомості про яке й внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2020 року за №0000078.

При цьому, ОСОБА_6 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий, проте офіційно ніде не працює, не має постійного законного джерела прибутку, хоча за віком та станом здоров`я може працевлаштуватись та отримувати засоби для існування законним шляхом, за місцем проживання характеризується негативно, вчинив умисний тяжкий злочин щодо особи похилого віку з корисливих мотивів, проживає один, з рідними не спілкується, що свідчить про нестійкі соціальні зв`язки підозрюваного, та є достатніми підставами вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість наслідків за вчинений ним злочин, може переховуватися від органів досудового слідства та суду шляхом втечі, здійснювати вплив на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку злочин, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_6 характеризуються значною суспільною небезпекою, значним суспільним резонансом та має негативні соціальні наслідки.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Таким чином, вказані обставини, на думку слідчого судді, свідчать про ризики порушення процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_6 , переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб, а відсутність постійного місця роботи, а також нестійкі соцільні зв`язки, можуть ускладнити пошук та встановлення особи підозрюваного.

На думку суду, саме зазначені вище обставини, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до восьми років, що свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам.

Отже, враховуючи вищевикладене та оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується підозрюваному, ступінь суспільної небезпечності, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, що в даному випадку на думку слідчого судді є доцільним та відповідає обставинам для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, таким чином задовольнивши клопотання слідчого повністю.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Підозрюваний ОСОБА_6 на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу органом досудового слідства уже був затриманий (23 лютого 2020 року о 15 год. 57 хв.), тому строк тримання під вартою повинен відраховуватися саме із зазначеної дати.

ОСОБА_6 оголошено про підозру 24 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, метою застосування яких є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_6 , майнового стану підозрюваного, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 гривень і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196,197 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - задовольнити повністю.

Обрати у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орлівка Царичанського району Дніпропетровської області, підозрюваного за ч.3 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0000078, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання підозрюваного, тобто з 23 лютого 2020 року 15 год. 57 хв. до 22 квітня 2020 року 15 год. 57 хв., помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» Міністерства юстиції України.

Відповідно до норм ч.ч. 4 та 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 його право на звернення до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу протягом досудового слідства.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, підозрюваним ОСОБА_6 - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_9