ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/221/20 Справа № 211/5139/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001670 від 13.09.2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилась у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешкає АДРЕСА_1 , не працюючої, освіти не має, не одруженої, не судимої, маючої на утриманні неповнолітнього дитину,

-обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_9 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 та її захисника - ОСОБА_6 в режимі відеоконференції.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, призначивши їй покарання у мінімальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.115 КК України.

Захисник вказує на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі враховано те, що остання вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, а також, має тяжке захворювання, яке суттєво впливає на стан її здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 11 років позбавлення волі.

Прокурор вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що обвинувачена вчинила особливо тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, шкоду, завдану протиправними діями не відшкодувала, в заподіяному щиро не розкаялася. Крім того, вказує, що ОСОБА_7 під час судових засідань декілька разів змінювала свої покази, приховала сліди злочину, після вчинення злочину з місця злочину зникла та виїхала з міста, будь-яку допомогу потерпілому не надала та самостійно до правоохоронних органів не звернулася.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено їй покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 16 серпня 2018 року приблизно о 21.10 годині, прямуючи стежкою лісосмуги повз адміністративну будівлю вагонного депо станція Батуринська, що розташована у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця С.Параджанова,будинок 36, зустріла ОСОБА_10 , з яким почали спілкуватись.

В процесі спілкування у ОСОБА_7 раптово посилилось почуття гострої неприязні до ОСОБА_10 , що виникло у неї раніше в цей же день приблизно о 19.00 годині в зв`язку із тим, що останній, виявивши в під`їзді будинку АДРЕСА_2 факт самовільного підключення квартири, в якій мешкає ОСОБА_7 до загальної електромережі, відключив кабель живлення до її помешкання. В результаті цих дій ОСОБА_10 , квартира ОСОБА_7 залишилась відключеною від електромережі, що сильно обурило ОСОБА_7 .
В процесі розвитку події конфлікту, пов`язаного з описаними побутовими питаннями, ОСОБА_7 вийшла зі своєї квартири на сходовий майданчик під`їзду будинку за місцем свого проживання, де побачивши ОСОБА_10 та виявивши обрив даного кабелю напруги, влаштувала з ним сварку, під час якої ОСОБА_10 , побоюючись агресивної поведінки ОСОБА_7 сховався від неї в приміщенні сусідньої квартири АДРЕСА_3 того ж будинку, за місцем мешкання ОСОБА_11 , звідки через вікно спустився на вулицю.
Пізніше, спілкуючись на стежці біля лісосмуги, приблизно о 21.10 години, ОСОБА_7 відчула посилення гострої неприязні до ОСОБА_10 на ґрунті побутового конфлікту, що виник в цей день раніше і був пов`язаний з вимушеним припиненням ОСОБА_7 та її співмешканцем крадіжки електроенергії, через активні дії їх сусіда ОСОБА_10 . Цей конфлікт залишив у ОСОБА_7 почуття стійкої неприязні до ОСОБА_10 , яке загострилося на момент спілкування з ним на стежці біля лісосмуги. З`ясувавши, що їх спілкування в цей час і в цьому безлюдному місці створює для неї можливість звести рахунки з ним, у обвинуваченої раптово виник умисел на спричинення смерті потерпілому за вказаних мотивів.
Діючи з цією злочинною метою ОСОБА_7 взяла в праву руку камінь, який знайшла біля себе на землі, та таким чином підшукала собі знаряддя злочину та реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись на ділянці стежки, що проходить у північно-східному напрямку повз лісосмугу, розташованої на відстані близько 1 км від адміністративної будівлі вагонного депо станція Батуринська по вулиці С. Параджанова в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, діючи з метою заподіяння ОСОБА_10 смерті, з мотивів особистої неприязні до нього, близько 21.20 години 16 серпня 2017 року умисно, із значною силою завдала потерпілому ОСОБА_10 , який присів напроти неї один удар підшуканим каменем в життєво важливий орган голову та відкинула камінь на землю.
Після цього продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_10 з мотивів особистої неприязні до нього, продовжуючи агресивні дії, приблизно о 21.25 годині 16 серпня 2017 року, умисно, зі значною силою завдала потерпілому ОСОБА_10 , що стояв звернутим до неї обличчям, один за одним не менше 6 ударів ребром металевої частини предметом схожим на саперну лопатку, яку утримувала у правій руці за дерев`яний держак та мала при собі у побутових потребах в життєво важливий орган - голову, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер наслідків її дій у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_10 та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків.
Потерпілий ОСОБА_12 від завданих йому ОСОБА_7 численних ударів в голову не встояв на ногах та впав на землю, де в короткий проміжок часу від отриманих тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечних для життя , помер.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити їх вимоги щодо зменшення строку покарання, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України у апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Зі змісту скарг убачається, що захисник та прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про призначення судом покарання.
Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання, суд дотримався вимог ст. ст. 50 і 65 КК, якими передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що скоєно особливо тяжкий злочин та людину позбавлено життя, особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні дитину, але ОСОБА_7 заробляє на життя збиранням металевого лому.

Суд також зазначив про відсутність обставин, що пом`якшують покарання а також, про відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того, суд обґрунтував свої висновки щодо призначення покарання та зазначив про відсутність підстав для призначення покарання в мінімальних межах, оскільки ОСОБА_7 не визнала своєї провини, що виключало підстави вважати про наявність у неї каяття з приводу скоєння особливо тяжкого злочину.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш суворого покарання, як на те посилається в своїй апеляції прокурор або зменшення призначеного судом покарання, колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим, підстави вважати таке покарання несправедливим відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи прокурора, на які він посилається в апеляції, та доводи захисника, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги: захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції , а засудженою в той же строк, з моменту отримання ухвали апеляційного суду.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4