Номер провадження: 11-сс/813/647/20
Номер справи місцевого суду: 523/5838/20, 1-кс/523/1579/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001220 від 16 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до 15 червня 2020 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У разі відмови у застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, захисник просив, визначити мінімальний розмір застави з урахуванням майнового стану підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, в якому мешкає разом зі своєю цивільною дружиною, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, підозрюваний має низку хронічних захворювань, а саме гепатит та тромбофлебит глибоких вен обох ніг.

Захисник зазначив, що крім тяжкості злочину сторона обвинувачення не привела інших підстав, які обґрунтовують необхідність застосування до ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу.

Також, на момент розгляду клопотання слідчого стороною обвинувачення не був наданий висновок експерта, який би підтверджував, що вилучена у ОСОБА_9 речовина є наркотичною та її обіг заборонений.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

З матеріалів провадження за клопотанням слідчого вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, за таких обставин.

Так, 16.04.2020 року ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку №56, по вул. Кримській в м. Одесі, вчиняв дії направлені на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини та був помічений співробітниками поліції. В ОСОБА_9 було виявлено 14 (чотирнадцять) згортків, упакованих у полімерні пакети, в середині яких, згідно набору для експрес-аналізу на виявлення наркотичних речовин IDenta IDT 9000, знаходилась алкалоїдна основа, яка відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколами оглядів місця події від 16.04.2020 року, в ході якого ОСОБА_9 витягнув з під ременя 14 (чотирнадцять) згортків, упакованих у полімерні пакети, а також показав місце, де раніше залишив закладку наркотичної речовини;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що були присутніми в якості понятих при проведенні огляду місця події16.04.2020 року, в ході якого у ОСОБА_9 виявлено та вилучено 14 (чотирнадцять) згортків, упакованих у полімерні пакети. Сам ОСОБА_9 пояснив, що в пакетах знаходиться наркотична речовина. Також біля буд. №56 по вул. Кримській, у м. Одесі був вилучений із землі один пакетик з речовиною;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що ним, під час виконання службових обов`язків, було помічено чоловіка, який підозріло себе поводив та намагався щось сховати біля під`їзду. На запитання, чи є при ньому заборонені предмети, ОСОБА_9 відповів, що у нього при собі є 14 згортків з психотропною речовиною. На місце було викликано СОГ Суворовського ВП в м.Одеса, якою проведено огляд місця події та вилучено у ОСОБА_9 14 згортків, в середині яких знаходилася речовина білого кольору. За допомогою експрес тесту IDenta IDT 9000 встановлено, що вилучена речовина являється алкалоїдною основою, а саме особливо небезпечною психотропною речовиною. Далі ОСОБА_9 показав де встиг сховати одну закладку;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що являється старшим інспектором ВКЗ СУ ГУНП в Одеській області та 16.04.2020 року за викликом чергової частини Суворовського ВП в м. Одесі прибув за адресою: м. Одеса, вул. Кримська, 56 для проведення експрес тесту на наркотики речовини, вилученої у чоловіка затриманого співробітниками поліції. Експрес аналіз за допомогою IDT 9000 Т показав, що вилучена речовина є алкалоїдною основою, в яку входять сильнодіючі психотропні речовини, а отже являється наркотиком.

- іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на думку слідчого судді свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_9 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу.

Вищенаведене в сукупності з тим фактом, що на теперішній час у Суворовському районному суді м. Одеси проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_15 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, обґрунтовує наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_16 іншого злочину.

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, мешкає разом з цивільною дружиною, хворіє на низку хронічних захворювань, а саме гепатит та тромбофлебит глибоких вен обох ніг, апеляційний суд вважає їх слушними та такими, що відповідають дійсності.

Однак, на думку апеляційного суду, зазначені обставини не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

При цьому обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що суд першої інстанції, в якості альтернативного запобіжного заходу визначив завідомо непомірний розмір застави для підозрюваного ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи ОСОБА_9 заставу у максимальному розмірі, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя жодним чином не мотивував свої висновки та не врахував майновий стан підозрюваного, який є не працевлаштованим.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя не вмотивувавши своє рішення в цій частині, в порушення вимог ч.4 ст.182 КПК України визначив підозрюваному ОСОБА_9 завідомо непомірний розмір застави, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Викладені обставини є підставою для скасування апеляційним судом ухвали слідчого судді.

При розгляді питання щодо визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд враховує те, що під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, співпрацює з органом досудового розслідування, чим сприяє розкриттю злочину.

Крім того апеляційний суд бере до уваги позитивну характеристику особи ОСОБА_9 за місцем проживання, наявність у нього тяжких хронічних захворювань, а також його майновий стан та вважає за необхідне змінити розмір застави, визначеної слідчим суддею, як альтернативного запобіжного заходу та встановити її в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42 040 гривень.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 17 квітня 2020 року, якою до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до 15 червня 2020 року із визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 .

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 15.06.2020 року, в межах строку досудового розслідування.

В якості альтернативного запобіжного заходу застосувати до ОСОБА_9 заставу - 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум.

Отримувач: Одеський апеляційний суд, .

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 27.04.2020 р., заставна сума за ОСОБА_9 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Підозрюваний ОСОБА_9 звільняється з-під варти негайно після внесення застави.

У paзi внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що відповідно до частин 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали апеляційного суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15 червня 2020 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4