Справа №295/2129/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання- ОСОБА_2 ,
за участі слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000612 від 16.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулась з клопотанням у якого просить накласти арешт на вилучені під час затримання ОСОБА_5 речі та майно, а саме: мобільний телефон марки «Ergo» чорного кольору, мобільний телефон марки Мейзу в корпусі сірого кольору з пошкодженням екрану, Power Bank білого кольору, зарядний пристрій з проводом білого кольору, картка «Ощадбанку» НОМЕР_1 , використана картка для поповнення рахунку, які вилучені до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17.
При цьому слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 , 16.02.2020 близько 20 год. 00 хв. незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 1103 («Таврія») з д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований неподалік буд. № 12 по вул. Вокзальній, в м. Житомирі, чим спричинили матеріального збитку ОСОБА_7 на суму, що встановлюється. За даним фактом слідчим відділом Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області 16.02.2020 року розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000612, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні 16.02.2020 громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в ході затримання до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області було вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «Ergo» чорного кольору, мобільний телефон марки Мейзу в корпусі сірого кольору з пошкодженням екрану, Power Bank білого кольору, зарядний пристрій з проводом білого кольору, картка «Ощадбанку» НОМЕР_1 , використана картка для поповнення рахунку.
В судовому засіданні слідчий зазначила, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а тому відпала необхідність у накладенні арешту на особисті речі останнього, які були вилучені під час його затримання.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування, яке відношення до кримінального провадження, досудове розслідування в якому здійснюється за ознакою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 мають вилучені зазначені у клопотанні речі, які обставини кримінального провадження можуть бути підтверджені з використанням цих речей; яким з критеріїв частини 1 статті 98 КПК України відповідають вилучені речі; в чому полягає необхідність їх вилучення та арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що наведені слідчим підстави для накладення арешту на вилучене майно не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на вилучені речі у вказаному кримінальному провадженні не доведена, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000612 від 16.02.2020 року про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1