Провадження № 1-КП/932/497/19
Справа № 932/8410/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законних представників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальні провадження №№0001162, 0001859, 0000667, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, із незакінченою середньою освітою, учня вечірньої школи СЗШ №31, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,-

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, із незакінченою середньою технічною освітою, учня 8-го класу СЗШ № 99, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,-

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Надія, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, із незакінченою середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

клопотання про застосування до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0001162, відносно:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, учня 7-го класу КЗО СЗШ №52 ДМР, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001162, 0001859, 0000667 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , клопотання у цьому ж провадженні про застосування неповнолітнього ОСОБА_16 примусових заходів виховного характеру.

У судовому засіданні прокурор вважала за доцільне продовжити відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, так як обвинувачений скоїв тяжкий корисливий злочин за попередньою змовою у групі осіб з ОСОБА_15 та неповнолітніми ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, а тому наявні ризики того, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт заперечувала.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора та просила змінити неповнолітньому ОСОБА_10 запобіжний захід на домашній арешт, так як останній є неповнолітнім, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки.

Законний представник ОСОБА_7 неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, відмовив в задоволенні клопотання прокурора.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_10 запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , також просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_10 запобіжний захід.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_16 - ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_10 запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників процесу щодо вирішення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку щодо доцільності продовження саме такого запобіжного заходу та відмови в задоволення клопотання щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, з наступних підстав.
Так, станом на 04 березня 2020 року, строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 20 березня 2020 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, не допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, не досліджені письмові докази, а наступна дата судового засідання призначена поза межами дії попередньої ухвали 30 березня 2020 року.

При цьому, при продовженні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.
Суд вважає, що вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, неповнолітній ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні середньої тяжкості та тяжких корисливих злочинів, в тому числі вчинених за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_15 , а також неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

А тому, суд вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини неповнолітнього ОСОБА_10 , характер висунутого йому обвинувачення, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином,а також значна кількість скоєних ним кримінальних правопорушення, свідчить про відсутність у неповнолітнього ОСОБА_10 стримуючих факторів від вчинення інших злочинів та схильність до вчинення інших правопорушень.
Також, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих по даній справі.

Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою, судом враховано вік обвинуваченого, а також те, що судовий розгляд по даній справі триває, не досліджені письмові докази, потерпілі, свідки судом не допитувались, а їх покази можуть мати суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, у зв`язку із чим є реальним ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків з боку ОСОБА_10 .

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_10 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Посилання захисту, що обвинувачений ОСОБА_10 , має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, так як вищезазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_10 злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці, а тому не зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо неповнолітнього обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Керуючись ст.176-178, 183, 193-194, 196-197, 331, 492 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дніпропетровської міської прокуратури №2 ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.
Продовжити застосування щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 травня 2020 року.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу на домашній арешт.

Головуючий суддя ОСОБА_1