Провадження № 1-кп/742/74/20
Єдиний унікальний № 742/3937/19
ВИРОК
Іменем України
18 травня 2020 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000074 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, працюючого інженером НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи свідком у кримінальному провадженні № 0000690 від 10.04.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (номер судової справи 742/2001/16-к), під час розгляду її Прилуцьким міськрайонним судом, даючи показання в суді, з метою перешкоджання суду у встановленні істині у справі, повідомив неправдиві відомості стосовно обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, змінивши при цьому власні покази.

Так, 22.08.2016 ОСОБА_4 під час його допиту в суді у вказаному вище кримінальному провадженні в якості свідка, будучи очевидцем того, як 10.04.2016 близько 02 год. 30 хвилин ОСОБА_8 наніс удари ножем ОСОБА_9 , дав завідомо неправдиві покази, що в ніч з 09.04.2016 на 10.04.2016 він дійсно перебував у кафе «Шансон» м.Прилуки, але у зв`язку з тим, що вжив значну кількість спиртного не пам`ятає обставин при яких потерпілому ОСОБА_9 було завдано тілесних ушкоджень та йому не відомо хто це міг зробити.

Під час судового розгляду обвинувачений погодився надати покази після допиту свідків та дослідження всіх доказів у даному кримінальному провадженні.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в суді свою вину не визнав та пояснив, що 09.04.2016 перебував на дні народженні доньки його друзів сім`ї ОСОБА_10 у ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м.Прилуки. Відпочиваючи вжив дуже значну кількість спиртних напоїв. Він має поганий зір, і тоді він втратив лінзу, тому майже нічого не бачив. Після ресторану він поїхав догулювати в кафе «Шансон», де теж вживав спиртні напої, тому сп`янів і заснув за столом. Його розбудили та сказали, що у нього перевіряли кишені. З приводу цього відбулася сварка та бійка, з якої він нічого не пам`ятає. Не знає як тоді дістався додому. Вранці, з великими зусиллями його розбудив батько, повідомивши, що ним цікавиться поліція. Тому поліцейські забрали його у відділок, з ним також поїхала його психічно-хвора мати. У поліції його хтось допитував (писав протокол), з приводу бійки яка відбулася в кафе, та його покази, як свідка, бралися з відеозаписів камер спостереження кафе, які тоді ж і переглядали. Він взагалі не пам`ятає про бійку. Але через неадекватну поведінку його матері, яка бігала коридором відділку, по кабінетах, у нього не витримали нерви, та мабуть тоді він підписав протокол допиту, щоб скоріше забрати матір та поїхати додому. Він не вважає себе винним, бо в суді говорив правду.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджується показами свідків.
Допитаний у суді свідок ОСОБА_11 підтвердив, що будучи оперуповноваженим карного розшуку допитував (у своєму службовому кабінеті № 11) в якості свідка ОСОБА_4 з приводу нанесення тілесних ушкоджень у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». При цьому ОСОБА_4 був тверезий і не виявляв неадекватності своєї поведінки. Він ставив запитання, а обвинувачений відповідав, і його покази були записані в протокол. Після допиту, він дав ОСОБА_12 прочитати записані покази, після чого, останній особисто написав, що він прочитав протокол і розписався, не виказуючи будь-яких зауважень. На допит свідка він мав доручення слідчого, та входив до слідчо-оперативної групи.

Свідок ОСОБА_13 , будучи батьком обвинуваченого, в суді пояснив, що у квітні 2016 року син, з яким вони разом проживають, пішов на день народження до своїх друзів. Лише під ранок сина привезло таксі, з якого він його виводив, бо той був дуже п`яний. Близько 9 год ранку до них приїхали поліцейські, які запитали про сина, тому він за допомогою води, насилу розбудив сина, якого забрали у відділок полції, з якими також поїхала його психічно-хвора дружина. Син приїхав десь через 1-2 години та спав до наступного ранку.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим близько 10 років перебуває у дружніх стосунках. 09.04.2016 вони святкували день народження його дочки в ресторані «Білий рояль» в м.Прилуки, куди був запошений і ОСОБА_15 , який під кінець свята почав трішки неадекватно себе поводити не впізнавати людей, називати їх іншими іменами. Коли він його приводив до тями (вмивав), то ОСОБА_16 сказав, що нічого не бачить, бо загубив лінзу. Потім обвинувачений сів у таксі, та поїхав у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_17 у суді пояснила, що 09.04.2016 на день народженні їх дочки був також присутній їх товариш ОСОБА_18 , який пив багато спиртного. Під кінець свята він взагалі називав людей іншими іменами, та її чоловік ОСОБА_19 сказав їй, що ОСОБА_18 втратив лінзу.

Крім показів самого обвинуваченого, свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого злочину підтверджується також доказами, які містять матеріали провадження, досліджені в судовому засіданні, а саме.
Так, згідно технічного запису судового засідання від 22.08.2016 ОСОБА_4 був попереджений судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за неправдиві показання, та присягнувся говорити правду, але надав неправдиві показання, які створювали додаткові докази для захисту обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_4 повідомив, що не пам`ятає події тієї ночі через стан сп`яніння, та не бачив щоб хто-небудь наносив удари ножем. Що і відображено в протоколі прослуховування диску від 16.09.2019 (а.п. 35-38).
Хоча під час проведення досудового розслідування згідно копії протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 10.04.2016, якого допитував оперуповноважений карного розшуку ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, свідок ОСОБА_4 пояснив, крім того, що в ході бійки, яка відбувалася між ОСОБА_20 і чоловіками з якими у нього виникла сварка на літній площадці, ОСОБА_21 вийняв ніж і наносив удари…. У кінці протоколу зроблено запис (проти чого не заперечує у суді ОСОБА_4 ), що з моїх слів записано вірно, мною прочитано (а.п. 64-66).
Тобто, під час досудового слідства ОСОБА_4 надав покази, що свідчили про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за ч.1 ст.121 КК України.

Клопотання сторони захисту щодо недопустимості доказу - ксерокопії протоколу допиту свідка ОСОБА_4 , суд вважає прийнятним, оскільки в порушення вимог ст. 290 КПК України він не був відкритий стороні захисту до судового розгляду.
Також суд розцінює версію обвинуваченого про втрату ним лінзи, та як наслідок того, що він нічого тоді не бачив, яка з`явилася більш ніж через три роки, захисною позицією обвинуваченого. З приводу цього суд, вважає слід критично ставитися до показів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , які зацікавлені у вирішенні даної справи, оскільки є батьком та друзями обвинуваченого, та їх покази повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 ..
У той же час, належним і допустимим доказом є покази свідка ОСОБА_11 , який у чіткій, послідовній та категоричній формі підтвердив, що під час допиту свідка ОСОБА_4 10.04.2016, останній був у тверезому стані, мав цілком адекватну поведінку, надавав послідовні, логічні покази, сам перечитував зміст протоколу його допиту та особисто здійснив запис у протоколі, та при цьому жодних проблем із зором не виказував.

Згідно вироку апеляційного суду Чернігівської області від 15.02.2017 суд апеляційної інстанції вважає, що саме свідок ОСОБА_4 вказав на ОСОБА_8 , як на особу, у якої під час бійки в руці був ніж і яким той завдав поранень. Посилання свідка ОСОБА_4 , що в приміщенні поліції він був у нетверезому стані, а тому надав неправдиві показання, спростовуються показами свідка ОСОБА_11 , який як оперативний уповноважений за дорученням слідчого допитував ОСОБА_4 10.04.2016 з 11:30 год до 12 год, і підтвердив в апеляційному суді про перебування свідка у тверезому та адекватному стані.
Відеозапис містить безсторонній перебіг початку конфлікту та його перебіг в межах огляду відеокамер. На відео чітко видно як свідок ОСОБА_4 , високого зросту, міцної статури підходить до свідка ОСОБА_22 , який фізично вдвоє менший від нього, сидить за столом, завдає численних ударів в область обличчя та грудей, з неприкритою агресією.
Також, він приймав участь у бійці, де ОСОБА_8 у кутку приміщення завдав ударів ОСОБА_23 в бік тулуба, а потім побіг за ним та завдав поранення у стегно. Саме остання поранення було заподіяне поблизу розташування відеокамери і добре видно, що в руках у ОСОБА_8 темний тонкий предмет, який він тримає в руці як ніж та завдає ударів саме в ті частини тіла, де у потерпілого ОСОБА_9 колото-різані поранення (а.п.29-32).

Згідно переглянутого в суді відеозапису з камер спостереження у кафе «Шансон» вбачається, як уже встановлено попередніми судами, що під час нанесення ножових поранень, ОСОБА_4 стоїть весь час обличчям до учасників бійки та спостерігає, відразу після ударів підходить до чоловіка, що завдавав удари ножем, той відштовхує руку ОСОБА_4 та відходить у бік (а.п. 61-63).
Також на спростування версії обвинуваченого та захисту, що ОСОБА_4 нічого не бачив, через втрату лінзи, та перебував у тяжкому стані сп`яніння, з відеозапису видно, як останній має досить чітку координацію рухів та цілеспрямовано, а не хаотично, наносив численні удари під час побиття особи.
Клопотання захисту та обвинуваченого щодо недопустимості такого доказу як цифрового диску з відеозаписом, який не був їм відкритий і не є оригіналом цифрового носія, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно наданого прокурором документального підтвердження, вбачається про направлення такого електронного документа стороні захисту, що свідчить про відкриття даного доказу. Також під час дослідження та перегляду оптичного диску з його відеозаписом у судовому засіданні сторона захисту не надала суду жодних доказів того, що зафіксована на ньому інформація не відповідала дійсності, а сам факт дослідження в судовому засіданні копії відеозапису, зробленого на оптичний диск, не тягне за собою визнання такого доказу недопустимим (а.п.58-62).

Диспозицією ч.1 ст.384 КК України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.
Безпосереднім об`єктом злочину, інкримінованого ОСОБА_4 є інтереси всебічного, повного і неупередженого розслідування і судового розгляду справи, які можуть бути порушені в результаті завідомо неправдивого показання. Такі дії можуть зашкодити правильному вирішенню справи, оскільки згідно з процесуальним законодавством покази свідка, є джерелом доказів.
Згідно з ч.1 ст.95 КПК України показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
Показання свідка це висловлена та зафіксована у встановленому процесуальним законодавством порядку інформація щодо тих чи інших фактів, обставин, подій у кримінальній справі. Закінченим злочином завідомо неправдиве показання свідка, здійснене під час досудового розслідування, буде з моменту підписання цією особою відповідного процесуального документу. Завідомо неправдиві показання свідка, які мають місце під час судового розгляду, - з моменту фактичного вчинення цих дій.
Неправдивими є показання, в яких повністю або частково перекручені факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Завідомо неправдиві показання утворюють склад цього злочину, якщо вони дані уповноваженій на те особі, у встановленому законом порядку і належним чином процесуальне оформлені.
Відповідно до ст.67 КПК України за завідомо неправдиві показання слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду або за відмову від давання показань слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, свідок несе кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст.65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.
Тобто, нормами чинного кримінального закону передбачена кримінальна відповідальність свідка за надані завідомо неправдиві показання суду або іншому уповноваженому органу.
Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення полягає тільки в прямому умислі, оскільки особа завідомо усвідомлює неправдивість відомостей, що містяться в її показаннях, і бажає їх надати.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стороною захисту в судовому засіданні з кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було надано докази на спростування винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 зокрема: копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2016, копію витягу з ЄРДР від 10.04.2016, поручення на початок досудового розслідування від 11.04.2016, повідомлення та постанову про призначення групи прокурорів від 11.04.2016 та доручення про вилучення відео з кафе «Шансон» оперативним органам поліції від 18.05.2016. Захист звертає увагу суду на те, що дані документи датовані пізніше ніж проводився сам допит свідка ОСОБА_4 на досудовому слідстві та надані не уповноваженій особі.

Однак суд вважає, що дані документи не є визначальними для обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки його неправдиві показання надані ним не на досудовому слідстві, а в судовому засіданні, що також підтверджено вироком суду, який набрав законної сили, де вказано, що свідок ОСОБА_4 надав неправдиві покази в судовому засіданні. І що це є головним моментом, так як саме в судовому засіданні ОСОБА_4 перед допитом роз`яснено його процесуальні права, він мав правову допомогу в особі захисника ОСОБА_24 , його було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, і саме в судовому засіданні будучи свідком ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вони в повній мірі спростовують позицію обвинуваченого щодо не визнання своєї вини, а позиція обвинуваченого є лише способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин.
Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у завідомо неправдивих показаннях свідка в суді, поєднаних із штучним створенням доказів захисту в судовому засіданні доведена в повному обсязі, тому його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст.384 КК України.
Обставин, які б пом?якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд також враховує те, що він вчини злочин середньої тяжкості; особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п.46), має постійне місце проживання за яким позитивно характеризується (а.п.40-41, 45), зі слів працевлаштований і займається суспільно-корисною працею, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра (а.п.42-43), також не перебуває на обліку Прилуцкого МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області (а.п.44).

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів міра покарання обвинуваченим повинна бути обрана у межах санкцій інкримінованої статті у виді виправних робіт.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст.384 КК України та призначити покарання у виді 1 року 6 місяців виправних робіт із відрахуванням у доход держави 20 відсотків його заробітку.

Речові докази по справі: компакт-диск «CD-R Verbatim 700 Mb 52 X 80 min» та протокол допиту свідка ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Головуючий: