Кримінальне провадження № 194/378/20
Номер провадження 1-кп/194/95/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2019 року за № 0000501 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Учкудук, Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого :

- 18 квітня 1994 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ст. 14 лікування від алкоголізму. Звільненого 23 серпня 1996 року умовно - достроково на 1 рік 7 міс. 4 дня (за ч. 1 ст. 145 КК України судимість погашена);

- 28 травня 1998 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст. 94, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, ст. 14 лікування від алкоголізму. Звільненого 24 травня 2007 року по відбуттю строку покарання;

- 12 лютого 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 8 місяців. Звільненого 20 серпня 2011 року по відбуттю строку покарання (за ч. 2 ст. 185 КК України судимість погашена);

- 28 травня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. Звільненого 09 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання. (за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України судимість погашена),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 26 жовтня 2019 року, приблизно о 13:22 год. діючи по раптово виниклому злочинному умислу, спрямованому на повторне таємне викрадення чужого майна, взяв банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , з яким розпивав спиртні напої, попередньо з`ясувавши персональний код доступу від вказаної банківської картки. Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, в період з 13.22 год. по 13.24 год. 26 жовтня 2019 року ОСОБА_3 з банкомату АТ КБ «ПриватБанк», розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Дніпровська, буд. 3/2, використовуючи пластикову картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , таємно здійснив зняття грошових коштів з банківського рахунку потерпілого в сумі 10000 гривень, тим самим викравши вказані кошти.

З викраденим майном ОСОБА_3 зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 своїми злочинними діями, направленими на повторне таємне викрадення чужого майна, заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 , на загальну суму 10000 гривень.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 розглянути без його участі. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди просив задовольнити в сумі 9457,21 грн., оскільки частина матеріальної шкоди в розмірі 7000 грн. йому обвинуваченим добровільно відшкодована, а від моральної шкоди відмовився. Покарання просив призначити на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та пояснив у судовому засіданні, що дійсно, 26 жовтня 2019 року, приблизно о 13:22 год. він розпивав спиртні напої з ОСОБА_5 , в подальшому взяв банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_5 , та який раніше вказав код карточки та зняв гроші в розміру 10000 грн. з банкомату. Він добровільно відшкодував потерпілому частину матеріальної шкоди, у розмірі 7000 грн. Цивільний позов в частині 9457,21 грн. визнає повністю, обіцяв сплатити його протягом двох місяців, оскільки має постійних дохід у вигляді щомісячних страхових виплат (регрес). Наполягав на застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України та просив при призначенні покарання врахувати те, що він є інвалідом третьої групи, має ряд тяжких захворювань, зокрема, астму та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, його свідчення відповідають суті обвинувачення, який правильно розуміє обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем реєстрації та мешкання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує.

З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_3 , підготовленої 07 травня 2020 року Павлоградським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з цивільною дружиною. Раніше судимий за насильницькі злочини (умисне вбивство, розбій). В установах виконання покарань у виді позбавлення волі провів понад 20 років.Протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не працює, зловживає алкогольними напоями. За місцем реєстрації охарактеризований як неагресивна, неконфліктна людина, за місцем проживання характеризується посередньо, скарги у ЖРЕК не надходили. Фактором, який підвищує ризик вчинення правопорушення, є вживання алкоголю, відсутність роботи. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб дуже високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів.
Суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 69-1 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , те що він раніше судимий, в тому числі за злочини проти життя, здоров`я особи та проти власності, обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що обвинувачений щиро розкаявся, добровільно відшкодував частину матеріальної шкоди, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, зловживає спиртними напоями, також враховуючи висновки досудової доповіді, відповідно до якої ОСОБА_3 не взяв участь у її складанні, оскільки зловживає алкоголем, в установах виконання покарань у виді позбавлення волі провів понад 20 років, факторами підвищення ризику вчинення ним повторного правопорушення є вживання алкоголю, відсутність роботи, а ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб дуже високий, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту. До того ж матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали відбуття обвинуваченим покарання в місцях позбавлення волі та обвинуваченим ОСОБА_3 в судовому засіданні не доведені.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дослідивши заявлений потерпілим ОСОБА_5 уточнений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди, суд дійшов до наступного висновку.

Шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Враховуючи вимоги уточненого цивільного позову, та те, що потерпілий ОСОБА_5 від моральної шкоди відмовився, а просив лише задовольнити матеріальну шкоду у розмірі 9457, 21 грн., те, що ОСОБА_3 визнав повністю цивільний позов, в тій частині, що підтримав ОСОБА_5 , а тому з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням злочину, грошові кошти у сумі 9457 грн. 21 коп., а цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. залишити без розгляду, в зв`язку з тим, що потерпілий відмовився від даної шкоди.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання при виконанні вироку.
Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , завдану злочином майнову шкоду у сумі 9457 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн. 21 коп.

Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. - залишити без розгляду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1