Справа № 496/472/20
Провадження № 1-кс/496/178/20
У Х В А Л А

06 лютого 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000065 від 31.01.2020 року, за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на легковий автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 сірого кольору, 2005 року випуску, WIN-код: НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в користуванні ОСОБА_4 , вилучений в ході огляду місця події 30.01.2020 року за адресою: Одеська область, Біляївський район, смт. Хлібодарське а/д «Одеса-Рені» 13 км+46,7 м, із забороною користування, відчуження та розпорядження, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

При цьому посилається на те, що 30.01.2020 року до ЧЧ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення про те, що 30.01.2020 року біля 19.35 год. на 13 км а/д «Одеса-Рені», смт. Хлібодарське, Біляївський район, Одеська область водій автомобіля «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 рухаючись по автодорозі, відволікся від керування автомобілем та здійснив зіткнення з автомобілем марки «KIA» модель «PICANTO» р.н. НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_6 , який стояв попереду у попутному напрямку для здійснення маневру «поворот ліворуч». Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забій м`яких тканин потиличної ділянки обличчя. Дані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 31.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди за вказаною адресою, виявлено та вилучено автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 та автомобіль марки «KIA» модель «PICANTO» р.н. НОМЕР_3 . При зовнішньому огляді вказаних автомобілів виявлені сліди ударної взаємодії, які відобразилися на передній частині автомобіля «TOYOTA», а саме у місцях деформації полімерні уламки червоного кольору (задні ліхтарі автомобіля «KIA») та на задній частині автомобіля «KIA», а саме у місці деформації, з правої сторони, між кузовом автомобіля та заднім правим колесом виявлено номерний знак автомобіля «TOYOTA». Легковий автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 сірого кольору, 2005 року випуску, WIN-код: НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває в користуванні ОСОБА_4 . Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що вказаний автомобіль зберіг на собі сліди контактування з автомобілем марки «KIA» модель «PICANTO» р.н. НОМЕР_3 , автомобіль є речовим доказом. Для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, з метою збереження речового доказу та слідів злочину, забезпечення можливості проведення судових експертиз, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , яким погоджено вказане клопотання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 просив накласти арешт на вказаний автомобіль із забороною відчуження, до завершення досудового розслідування. При цьому пояснив, що водій «KIA» - ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження.

Третя особа, питання щодо арешту майна якої вирішується ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. При цьому пояснив, що потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, а тому вважає, що відсутні підстави для відкриття кримінального провадження і проведення досудового розслідування, а тому відповідно і арешту автомобіля.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 173 ч.2 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як встановлено в судовому засіданні, 31.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 внесені відомості про кримінальне правопорушення з наступною фабулою: 30.01.2020 року до ЧЧ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення про те, що 30.01.2020 року біля 19.35 год. на 13 км а/д «Одеса-Рені», смт. Хлібодарське, Біляївський район, Одеська область водій автомобіля «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , рухаючись по автодорозі, відволікся від керування автомобілем та здійснив зіткнення з автомобілем марки «KIA» модель «PICANTO» р.н. НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_6 , який стояв попереду у попутному напрямку для здійснення маневру «поворот ліворуч». Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забій м`яких тканин потиличної ділянки обличчя.(ЄО 866). Попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події 31.01.2020 року 13 км а/д Одеса - Рені, смт. Хлібодарське, Біляївський район, Одеська область було виявлено та вилучено автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 та автомобіль марки «KIA» модель «PICANTO» р.н. НОМЕР_3 . При зовнішньому огляді вказаних автомобілів, виявлені сліди ударної взаємодії, які відобразилися на передній частині автомобіля «TOYOTA», а саме у місцях деформації полімерні уламки червоного кольору (задні ліхтарі автомобіля «KIA») та на задній частині автомобіля «KIA», а саме у місці деформації, з правої сторони, між кузовом автомобіля та заднім правим колесом виявлено номерний знак автомобіля «TOYOTA».

Легковий автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, WIN-код: НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Відповідальність за ч.1 ст. 286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З висновку експерта № 36 від 31.01.2020 року вбачається, що у громадянки ОСОБА_6 виявлені наступні ушкодження у вигляді: забійної рани внутрішньої поверхні лівої щоки; синця зовнішній поверхні лівого передпліччя. Діагноз, виставлений черговим лікарем «Забій м`яких тканин потиличної ділянки лиця у громадянки ОСОБА_6 не обґрунтований об`єктивними клінічними даними. Тому вищевказаний діагноз, згідно п. 4.6 та п. 4.13.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.)» не може бути прийнятий до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та не підлягає судово-медичній оцінці. Вищевказані пошкодження у громадянки ОСОБА_6 могли бути спричиненні дією тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини салону транспортного засобу. Наявні ушкодження спричинили розлад здоров`я у межах від 6-ти до 21-ти дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

П.1 ч.3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Суд вважає, що слідчим та прокурором не доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а саме: ч.1 ст. 286 КК України.

За наведених підстав клопотання задоволенню не підлягає.

При цьому, оскільки у задоволенні клопотання слідчого відмовлено, у відповідності до ч.3 ст. 173 КПК України автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску підлягає поверненню ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000065 від 31.01.2020 року, за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України залишити без задоволення.

Автомобіль марки «TOYOTA» модель «COROLA» р.н. НОМЕР_1 сірого кольору, 2005 року випуску повернути ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1