КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2273/2020 . Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу організації процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та контролю за негласною діяльністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року,
за участю:
представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року, залишено без задоволення клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 23.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 23.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України та накласти арешт на майно, а саме:
- Ноутбук чорного кольору AsusD9NOCY028099368 - 1 шт.,
- грошові кошти в іноземні валюті у кількості 20 121 (двадцять тисяч сто двадцять один) долар США,
- грошові кошти в національній валюті у кількості 311 388 (триста одинадцять тисяч триста вісімдесят вісім) грн.,
- грошові кошти в іноземній валюті у кількості 15 (п`ятнадцять) Євро,
- ноутбук чорного кольору АsusGCNOGR00473049B CN 1384 - 1 шт.,
- системний блок чорно-сірого кольору та монітор -1 шт., в якому містяться жорсткі диски:
- жорсткий диск Samsung S/N: S2H7JD1ZB00091 - 1 шт.,
- жорсткий диск Samsung model HD204UI, S/N: S2H7JD1ZB00101 - 1 шт.,
- жорсткий диск Samsung model HD204UI, S/N: S2H7JD1ZB00100- 1 шт.,
- жорсткий диск Samsung model HD204UI, S/N: S2H7JD1ZB00088- 1 шт.,
- тюки із взуттям, сумками, одягом та дитячими речами - 19 шт.,
- мобільний телефон марки SamsungS/N: НОМЕР_1 35AM7EY із сім-картою - 1 шт.,
- мобільний телефон марки SamsungS7, S/N: НОМЕР_2 12QEQE - 1 шт.,
- мобільний телефон марки Samsungчорного кольору S/N: НОМЕР_3 із сім-картою - 1 шт.,

- мобільний телефон марки SamsungS/N: RF8M90FJZFH із сім-картою - 1 шт.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Також апелянт зазначає, що виявлені грошові кошти та предмети, на які необхідно накласти арешт, слугують доказами у кримінальному провадженні, тобто фактичними даними, які встановлюють наявність фактів здійснення підприємницької діяльності, ступінь її реальності, зокрема, наявна на вилучених технічних пристроях інформація дасть можливість встановити обсяги, системність та період здійснення підприємницької діяльності, коло осіб, які задіяні у такій діяльності, а також коло осіб, які користувалися такого роду послугами, відповідно витрати, пов`язані із здійсненням такої діяльності, та отримані від такої діяльності доходи, і як наслідок дослідити обставини, за яких відбувалося ухилення від сплати податків.
Крім того, апелянт зазначає, що арешт вказаних грошових коштів та предметів пояснюється необхідністю недопустимості втрати, зміни, підміни чи їх знищення, у тому числі недопущення можливості внесення змін до інформації наявної на вказаних вище предметах.
Однак, апелянт зазначає, що ні одну з вищевказаних обставин суд не прийняв до уваги та залишив клопотання слідчого, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно без задоволення.
За наведених обставин, вважає вказану ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю сторони обвинувачення, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що СУ ФР ОВПП ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, що здійснюють свою діяльність під назвою Cargo організували діяльність по імпорту ТМЦ на територію України, які в подальшому реалізовуються на ринках України, без відповідного обліку та декларування своєї підприємницької діяльності, умисно ухилились від сплати податків за 2018 рік на суму понад 7 млн. грн., ідо призвело до ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах.
У зв`язку з чим, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення даного кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за №0000051, а також відшукання знаряддя вчинення кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, 19.12.2019 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, в ході обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено речі, документи, гроші, які мають значення для кримінального провадження, але які, на думку слідчого, не зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва про дозвіл на проведення обшуку, а саме:
- печатка ФОП ОСОБА_10 ідентифікаційний код НОМЕР_4 у кількості 1 шт.;
- товарно-транспортна накладна №58, №00, №54, №88, №54, №53, №52, без підписів на 7 арк.;
- декларація №9049639, №9049619, №9049606, №9049500 копії на 4 арк;
- копія договору з печаткою Аслана Аріфа Wom 0152598 від 08 липня 2019 рок на 2 арк.;
- копія рахунку на оплату № 364 від 13 грудня 2018 року у кількості 1 шт.;

- копія рахунку на оплату № 241 від 03 грудня 201 8 року у кількості 1 шт.;
- мішки, коробки з товарами в кількості 233 шт.
За результатами огляду майна, тимчасово вилучені в ході вищезазначеного обшуку, що використовується пов`язаною групою осіб «Cargo», документи та товарно-матеріальні цінності визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено слідчим відповідну постанову.

26.12.2019 слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва повернув для усунення недоліків клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , про арешт майна у кримінальному провадженні.
14.01.2020. після усунення недоліків, слідчий повторно звернувся з клопотанням про арешт зазначеного вище майна.
Слідчий зазначає, що наявні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи використовувалися як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, містять відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування є підстави вважати, що речі та документи, вилучені згідно протоколу обшуку, проведеного 19.12.2019, можуть бути приховані, змінені, відчужені та перетворені особами, причетними до вчинення правопорушення, оскільки прямо свідчать про обставини вчиненого кримінального правопорушення.
24.03.2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зазначене клопотання слідчого залишено без задоволення.
Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому була вислухана думка слідчого, представника власника майна, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що у даних матеріалах відсутні відомості, які б вказували, що майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку 19.12.2019 року, стосується даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначених у ч. 2 ст. 167 КПК України. Такий факт також не було спростовано слідчим під час судового розгляду.
Також слідчий суддя встановив, що зі змісту ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 11.12.2019 року, вбачається існування прямої заборони на вилучення певної категорії майна, однак, на думку слідчого судді, таке твердження було проігноровано слідчим, оскільки було вилучено печатку ФОН Аслан Аріф ідентифікаційний код у кількості 1 шг. та мішки, коробки з товарами в кількості 233 шт.
Також слідчий суддя встановив, щоне вбачається, те що товарно-матеріальні цінності, які знаходилися у мішках, коробках у кількості 233 шт. можуть зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, чи містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що є метою даного кримінального провадження.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з цим, слідчим не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.
Жодних об`єктивних підстав вважати, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні немає.
Посилання прокурора на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України є помилковим, з огляду на те, що постанова слідчого від 23.12.2019 року про визнання майна речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження не містить за своїм змістом жодних доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.Вказане свідчить про формальність винесеної постанови.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновками слідчого судді про те, що після постановлення ухвали слідчого судді від 26.12.2019 про повернення клопотання слідчому для усунення недоліків з встановленим строком у 72 (сімдесят дві) години, слідчий повторно звернувся з таким клопотанням лише 14.01.2020, тобто поза межами строку, встановленого кримінальним процесуальним законом, оскільки, слідчим не було долучено до клопотання та не надано слідчому судді у судовому засіданні доказів наявності виключних обставин, які дозволили б прийти до висновку про наявність поважних причин для пропуску процесуального строку на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Отже, клопотання слідчого не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.
З огляду на зазначене, вказані в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.
Крім того слід зауважити, що вимоги апеляційної скарги в частині переліку майна, яке прокурор просив суд апеляційної інстанції арештувати, не відповідає переліку майна зазначеному у клопотанні слідчого, яке залишене без задоволення.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з викладеними у ній доводами без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309,376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу організації процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та контролю за негласною діяльністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 23.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4