Справа №639/9033/19
1-в/639/64/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, до арешту не працював, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2017 р. за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 із клопотанням, в якому просить застосувати до останнього умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на те, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення, відбув більше ніж 2/3 призначеного покарання, за місцем проживання позитивно характеризується, має на утриманні бабусю 1948 року народження, вину у скоєнні злочину під час відбування покарання визнав повністю, щиро розкаюється.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення на теперішній час, оскільки під час відбування покарання до нього було застосовано всього 2 заохочення, має 3 стягнення, одне з яких не погашено в установленому законом порядку та застосовано до ОСОБА_6 , засуджений характеризується посередньо, його поведінка під час відбування покарання не свідчить про доведення ним свого виправлення. Крім того, стороною захисту не надано належних доказів працевлаштування засудженого після звільнення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Так, згідно положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 17.01.2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.12.2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 17.01.2017 року по 20.06.2017 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 21.12.2017 року.

Початок строку відбування покарання рахується з 17.01.2017 року, кінець строку відбування покарання 13.02.2021 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_8 відбув 3 роки 11 місяців 1 день, залишилось 1 рік 29 днів.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_8 з
Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі ся з 17.01.2017 року. З 17.01.2017 року по 31.07.2017 року перебував у державній установі «Харківський слідчий ізолятор», вимоги режиму порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності раз, стягнення погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 31.07.2017 року по 31.08.2018 року відбував покарання у Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався посередньо, вимоги режиму не порушував, заохочень та дисциплінарних стягнень не мав.
З 31.08.2018 року по 14 09.2018 року перебував на лікуванні у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», вимоги режиму не порушував, заохочень тадисциплінарних стягнень не мав.
З 14.09.2018 року по 24.05.2019 року відбував покарання у Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався посередньо, вимоги режиму порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 (один) раз, стягнення знято у встановленому законом порядку. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався 1 раз.
З 24.05.2019 року по 07.06.2019 року перебував на лікуванні у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», вимоги режиму не порушував, заохочень тадисцилинарних стягнень не мав.
З 07.06.2019 року відбуває покарання у Державній установі«Холодногірська виправна колонія (№18).
За час тримання в установі засуджений ОСОБА_8 вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку порушує, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 раз, стягнення не знято та не погашено у встановленому законом порядку. З метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався 1 раз.
Відповідно до ст.118 КВК України на цей час на виробництві установи не працює, згідно заяви про відмову від праці.
За характером засуджений скритний та брехливий. Не здатен робити позитивні висновки. На цей час не усвідомлює подальшого трудового життя після звільнення.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно матеріалів наданих до суду, до ОСОБА_7 за час перебування останнього в установі було застосовано два заохочення, останнє 10.07.2019 року у вигляді зняття раніше накладеного стягнення від 28.02.2019 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Разом з тим, 07.10.2019 року на ОСОБА_7 накладено стягнення у вигляді догани за самовільне залишення свого робочого місця. Дане стягнення стягнення не знято та не погашено у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_6 відноситься до умисного тяжкого злочину.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_6 умисного тяжкого злочину та форму вини, а саме вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, останній хоча і був залучений до суспільно-корисної праці, проте за станом здоров`я на даний час її не виконує, значний строк невідбутого покарання, посередню характеристику, несумлінне виконання законних вимог персоналу установи, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 372, 392, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим в той же термін після отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складений 16.01.2020 р.

Суддя ОСОБА_1