Провадження №11-кп/824/2250/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів: ОСОБА_2 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
потерпілої: ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, з повною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2000 (дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, 26 червня 2018 року близько 11 години ОСОБА_7 , перебуваючи на полі, що розташоване близько 500 метрів від кінця АДРЕСА_1 , тримаючи в руках монтировку, підійшов до ОСОБА_9 , яка знаходилась неподалік від нього, та на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з останньою, маючи прямий умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в правій руці монтировку, умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 один удар в область спини. В подальшому ОСОБА_7 кулаками наніс по два удари по руках потерпілої, та два удари правою ногою по ногах ОСОБА_9 .
Згідно висновку експерта № 314/Д від 19-22 жовтня 2018 року згідно наданій медичній документації у ОСОБА_9 мались гематоми спини, верхніх та нижніх кінцівок. Описані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати 26 червня 2018 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що ОСОБА_10 не мав прямого умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а неприязних стосунків із ОСОБА_9 у нього раптово виникнути не могло. Могло мати місце вчинення дій під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного таким поводженням, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілої та внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Сторона захисту звертає увагу на те, що сам суд встановлює, що саме ОСОБА_9 перша розпочала сварку, не переконавшись у протиправності дій звинуватила ОСОБА_7 , тобто спровокувала обвинуваченого.
Крім того, зазначає, що жодного допустимого та достовірного доказу на умисел ОСОБА_7 нанести потерпілій тілесні ушкодження в матеріалах справи не міститься, оскільки їх не існує взагалі. Свідки вказані у вироку, нічого не бачили, а тому і не підтвердили свідчення потерпілої. Слідчі експерименти, на думку захисту, нічого не підтверджують, бо сам ОСОБА_7 був введений в оману слідчим. Також, вказав, що 1000 гривень ОСОБА_7 перерахував потерпілій ОСОБА_9 в рахунок завданої не майнової шкоди, а моральної шкоди, пов`язаної з неетичним поводженням чоловіка відносно жінки.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2020 року без зміни, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора та потерпілої ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому ОСОБА_7 останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується доказами, які були досліджені під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні як суду першої інстанції так і апеляційної інстанції пояснила, що вона займає активну позицію в житті села Гурівщина, є місцевим депутатом. В селі існує проблема з забрудненням ґрунту нечистотами, які самовільно зливають підприємці на околицях села. Вранці 26червня 2018 року вона помітила автомобіль з бочкою під керуванням ОСОБА_7 , тому сіла за кермо свого легкового автомобіля та попрямувала за останнім, оскільки була впевнена, що водій має намір вкінці села злити нечистоти. Коли вона наздогнала вказаний автомобіль, то вийшла з-за керма, підійшла до ОСОБА_7 та зробила йому зауваження,вимагаючиприпинити зливати нечистоти. Те, що відбувалось,знімала на планшет, який тримала у правій руці. Проте, ОСОБА_7 вдарив її два рази по рукахдля того, щоб вибити з рук планшет, після чого планшет, внаслідок удару по рукам впав та в ньому тріснув екран, а коли ОСОБА_9 розвернулась до ОСОБА_7 спиною він вдарив її два рази монтировкою по спині, після чого декілька разіввдарив по ногам. Ці події спостерігала ОСОБА_11 , яка живе поруч, а також на місце події вона викликала сільського голову ОСОБА_12 . Суду апеляційної інстанції потерпіла додала, що відносно ОСОБА_7 вже двічі складався адміністративний протокол з приводу зливання ним нечистот на околиці села.
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанціїпояснив, що йому зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що її побили і побили планшет. Коли він приїхав на вказане ОСОБА_9 місце, то біля неї була ОСОБА_14 . Через деякий час ОСОБА_7 , повертаючись, знову зупинився біля ОСОБА_9 , вони почали сваритися. ОСОБА_12 став між ними, в присутності останнього ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_9 не наносив;
- витягом з ЄРДР з якого вбачається, що відомості до ЄРДР були внесені 02 серпня 2018 року за заявою ОСОБА_9 від 26 червня 2018 року, в якій остання повідомила, що 26 червня 2018 року ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження, свідками чого були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 39, 42);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 вересня 2018 року за участю ОСОБА_9 , згідно якого встановлено, що 26 червня 2018 року ОСОБА_9 приїхала на своєму автомобілі до місця де перебував ОСОБА_7 , де в ході розмови в ОСОБА_7 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Внаслідок чого, ОСОБА_7 наніс удар монтировкою, яку тримав в правій руці в область спини ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_7 наніс по два удари по руках та ногах ОСОБА_9 ;
Аналогічні пояснення надав ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 11 грудня 2018 року;
- висновком експерта № 314/Д від 19-22.10.2018 року з якого вбачається, що згідно наданій медичній документації у ОСОБА_9 мались гематоми спини, верхніх та нижніх кінцівок. Описані тілесні ушкодження уторились від дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати 26 червня 2018 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Описані тілесні ушкодження могли утворитися від численних ударів монтировкою, руками та ногами по спині та кінцівках ОСОБА_9 , як вона показала під час проведення слідчого експерименту 18.09.2018 року (а.с. 50-51);
- висновком експерта № 384/Д від 14-12.12.2018 року відповідно до якого, за механізмом, вказаним ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від ударів руками по руках та монтировкою по спині могли утворитись гематоми спини та верхніх кінцівок (а.с. 63).
Вказані докази правомірно визнані судом першої інстанції належними та допустимими, оскільки вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження та повністю узгоджуються між собою.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, прийшов до правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
При цьому, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані як в судовому засіданні суду першої інстанції так і апеляційного суду про відсутність умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та є його лінією захисту, яка спрямована на уникнення покарання за вчинене.
Посилання сторони захисту на те, що в матеріалах справи не міститься жодного допустимого та достовірного доказу на умисел ОСОБА_7 нанести потерпілій тілесні ушкодження є безпідставними та повністю спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, оскільки завдаючи потерпілій ударів монтировкою, руками та ногами, останній усвідомлював, що тим самим спричинить їй тілесні ушкодження.
Враховуючи, що протиправними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 завдано моральної шкоди, внаслідок побиття вона отримала моральні страждання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відшкодування такої шкоди в розмірі 3000 грн.
При цьому, посилання сторони захисту на те, що 1000 гривень ОСОБА_7 перерахував потерпілій ОСОБА_9 в рахунок завданої не майнової, а моральної шкоди, пов`язаної з неетичним поводженням чоловіка відносно жінки є недоречними, оскільки вказану суму суд першої інстанції врахував як відшкодування моральної шкоди, про що чітко вказано у вироку та задоволено до відшкодування 2000 грн.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, поведінку потерпілої, яка передувала конфлікту, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с. 68), за місцем проживання має посередні характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 69), обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 часткове добровільне відшкодування завданої шкоди та відсутність обставин, що обтяжують покарання останнього.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення останньому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 .
Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.
С У Д Д І:
_______________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4