ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1532/20 Справа № 215/3737/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000845 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 16 травня 2020 року включно. Визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 168 160 гривень.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу було відмовлено.
Також судом було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звернення з запитом щодо стану його здоров`я.
Рішення суду обґрунтовано тим, що обставини, на які минулого разу посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися. Зокрема, ОСОБА_8 обвинувачується в тяжкому злочині, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, офіційно не працює, а наданий ним трудовий договір не може свідчити про міцні соціальні зв`язки, оскільки його було розірвано 05 лютого 2018 року, тобто до затримання обвинуваченого.
Крім того, ОСОБА_8 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, та зважаючи на значну суспільну небезпеку злочину, у скоєнні якого він обвинувачується, останній може продовжити злочинну діяльність, та є підвищена ймовірність невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків явки до суду.
Судом дійшов висновку, що оскільки судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою та враховуючи те, що визначені ст. 177 КПК України ризики, котрі були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду кримінального провадження, не відпали, тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, та слід продовжити йому строк тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року та обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки перебуває під вартою вже один рік дев`ять місяців, хворіє на ВІЛ інфекцію та гепатит С, перебуває на обліку у лікаря і погано себе почуває, а також має хвору матір, яка потребує постійного догляду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000845, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Як убачається з наданих матеріалів, 22 червня 2018 року, 23 червня 2018 року та 15 серпня 2018 року ОСОБА_8 оголошено про підозру та зміну підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року було скасовано вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.
17 січня 2020 року кримінальне провадження №0000845 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України надійшло до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Прокурором у підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 03 вересня 2019 року, було подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК Україниметою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, наразі обвинувачується в тяжкому тотожному злочині, офіційно не працює, а наданий ним трудовий договір не може свідчити про міцні соціальні зв`язки, оскільки його було розірвано 05 лютого 2018 року, тобто до затримання обвинуваченого, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, доводи обвинуваченого про відсутність заявлених прокурором ризиків є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та нівелювання вказаних ризиків, з урахуванням стадії судового розгляду та оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, заявлені ризики є реальними, продовжують існувати і для їх запобігання судом обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3