Справа № 953/4732/20
н/п 1-кп/953/732/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" липня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, не судимого, який є фізичною особою підприємцем, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
До Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 , як зазначається в обвинувальному акті, обвинувачується в тому, що 26.11.2016 близько 21:10 год., рухаючись на автомобілі «Infiniti QX70», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Шевченко зі сторони вул. Весніна в бік вул. Героїв Праці зі швидкістю 60 км/год, проявив необачність, діючи з необережності, нехтуючи встановленими правилами дорожнього руху, рухаючись в районі будинку №317 по вказаній вулиці, здійснював об`їзд перешкоди у вигляді пластикового блоку, на якому знаходився дорожній знак 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» з лівого боку, по лівій смузі, яка не призначена для цього, чим порушив вимоги п. 8.1, 8.2 та 33 п/п 4.7 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», тим самим створив небезпеку для руху автомобіля «Renault Fluence 1.6», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, що спричинило отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень пасажиру автомобіля «Renault Fluence 1.6», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 .
Ці дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити справу до судового розгляду. Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 також вважав, що перешкод для призначення справи до судового розгляду не має.
Також захисник ОСОБА_4 вважає, що під час досудового розслідування було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки досудове розслідування проводилось з 27.11.2016 по 22.01.2019. Повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено 18.01.2019, в зв`язку з чим стороні захисту для реалізації передбачених КПК України прав було надано всього одну добу, враховуючи, що 19 та 20 січня 2019 року були вихідними днями, в той час як сторона обвинувачення досудове розслідування проводила на протязі більше двох років, що позбавило сторону захисту можливості реалізувати надані їй кримінально-процесуальним законом права, в тому числі збирати і подавати докази та інш. В зв`язку з порушенням прав ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування, неповнотою слідства, порушення слідчим вимог кримінально-процесуального законодавства, частина доказів, зібраних органом досудового розслідування, підлягають визнанню недопустимими. Також захисник вказав, не він, не обвинувачений не отримували обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільних позовів, тому заперечував проти призначення справи до судового розгляду, вважав, що обвинувальний акт слід повернути прокурору. Обвинувачений підтримав клопотання та позицію свого захисника.
Прокурор та представник потерпілої заперечували проти задоволення клопотань захисника та вважали, що відсутні підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Суд ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.
Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Частиною четвертою статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, в тому числі, має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
В кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інш., що встановлено ст. 91 КПК України.
Аналіз змісту указаних вимог закону у сукупності свідчить про те, що формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке за визначенням у п.13 ч.1 ст.3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
Сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України є неконкретним, оскільки в обвинуваченні зазначений тільки ступень тяжкості отриманого потерпілою ОСОБА_9 тілесного ушкодження, але не зазначено яке саме тілесне ушкодження отримала потерпіла.
Не погоджуючись з висновком судово-медичної експертизи, стороною захисту 29.01.2019 та 12.02.2020 подавались клопотання до слідчого щодо надання можливості ознайомитись з медичною документацією, на підставі якої проведена медична експертиза та визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Однак клопотання задоволено не було.
Не задоволено також клопотання сторони захисту про надання акту обстеження дорожніх умов на ділянці дороги по вул. Шевченко від вул. Сидора Ковпака, 9Б до в-ду Вологодського на період з 25.11.2016 по 27.11.2016 та паспорт дороги на ділянці вул. Шевченко від вул. Сидора Ковпака, 9Б до в-ду Вологодського на період з 25.11.2016 по 27.11.2016, які були необхідні для проведення комплексної дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи за наслідками ДТП від 26.11.2016, та про що зазначалось в клопотанні експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С., який проводив вказану експертизу.
Згідно ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Підозрюваний, обвинувачений має право на захист, яке полягає у надані йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, що передбачено ст. 20 КПК України.
Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_7 і його захисник були позбавлені права реалізувати надані їм права, про що вони заявили під час проведення підготовчого засідання, заявивши клопотання про витребування певних речей і документів (п.4 ч.2 ст.315 КПК України), необхідних для проведення певних процесуальних дій, оскільки не згодні з висновком судово-медичної експертизи, так як не мали можливості ознайомитись з медичних документами, на підставі яких встановлено ступень тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілою; мають сумніви в об`єктивності висновків комплексної дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи за наслідками ДТП від 26.11.2016, проведеної без надання документів, зазначених в клопотанні експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С. від 07.02.2018.
Таким чином, враховуючи, що 19, 20 січня 2019 року були вихідними днями, стороні захисту для можливості реалізації передбачених КПК України прав було надано всього одну добу, в той час як досудове розслідування проводилось на протязі більш двох років, що позбавило сторону захисту можливості реалізувати надані їй кримінально-процесуальним законом право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, в тому числі приймати участь в проведенні процесуальних дій, збирати та подавати слідчому докази, заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій.
Вищезазначене свідчить про порушення під час досудового розслідування загальних засад кримінального провадження, а саме права на захист (ст.20 КПК України) та змагальності сторін і свободи подання свої доказів (ст.22 КПК України).
Відповідно до положень п.3 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод справедливий судовий розгляд забезпечується через певні права обвинуваченого на: а) бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; b) мати достатньо часу й можливості для підготовки захисту; с) захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій розсуд або, за браком достатніх коштів для оплати послуг захисника, користуватись послугами призначеного йому захисника безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, що їх допитати, а також вимагати виклику і допит свідків з його сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення; е) отримувати безкоштовну правову допомогу перекладача, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не говорить цією мовою.
Принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона, тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу (постанова ЄСПЛ у справі «Рожков проти РФ» від 31.10.2013).
Крім того, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.
Досудове розслідування здійснюється органом досудового розслідування.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що встановлено ст. 22 КПК України.
В разі допущення неповноти досудового розслідування та не надання можливості реалізації підозрюваним, обвинуваченим, передбаченого ст. 20 КПК України права на захист, порушення принципу змагальності сторін, оскільки для реалізації прав стороні захисту надано тільки одну добу, суд має повернути обвинувальний акт прокурору, а не усувати допущену досудовим розслідуванням неповноту і недоліки, виконуючи функцію досудового розслідування.
З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч.1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, не вдаючись до їх оцінки, враховуючи можливість реалізації сторонами кримінального провадження наданих їм прав та дотримання загальних засад кримінального провадження, в тому числі права на захист та змагальності сторін, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта, який з достатньою повнотою повинен містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, проведеного з суворим дотриманням загальних засад кримінального провадження.
Крім того, в порушення вимог ст. 293 КПК України обвинуваченому та його захиснику прокурор не надав копію обвинувального акту, реєстр матеріалів досудового розслідування та копії цивільних позовів.
В наданих суду матеріалах міститься супровідний лист слідчого ОСОБА_11 , а не прокурора, про направлення обвинуваченому ОСОБА_7 обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільних позовів, але докази отримання цих документів відсутні.
В підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заперечував факт отримання листа від слідчого ОСОБА_11 та доданих до нього обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільних позовів.
Даних про вручення захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_4 обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільних позовів, чи направлення їх захиснику, в наданих суду матеріалах відсутні.
Таким чином, дослідивши всі представлені до суду дані та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог загальних засад кримінального провадження, під час проведення якого функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст.291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Реалізуючи це право, суд наголошує, що на стадії підготовчого провадження не розглядались та не вирішувались питання щодо доведеності вини обвинуваченого та достатності зібраних для цього доказів, а також не вирішувалось та не з`ясовувалось наперед питання про кваліфікацію дій обвинуваченого. Суд лише констатував, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлені порушення права на захист обвинуваченого та принципу змагальності, а тому відповідно до ч.3 ст.314 КПК України повертає обвинувальний акт прокурору.
Згідно вимог ч.2 ст.315 КПК України, з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів, здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту. Оскільки судовий розгляд на підставі обвинувального акту не призначається, а обвинувальний акт повертається прокурору, заявлені захисником клопотання вирішенню не підлягають
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 91, 214, 217, 291, 314-317, 369 КПК України, суд, -
В зв`язку з поверненням обвинувального акту прокурору, заявлені захисником клопотання на цій стаді процесу вирішенню не підлягають.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1