Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/238/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за по АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, такого, що не має судимості, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 17 год. 00 хв. 30.06.2020 року

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,
захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, мотивуючи тим, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, під час винесення вказаного рішення слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Так, 28 травня 2020 року, підозрюваний ОСОБА_7 заявив відвід судді ОСОБА_1 , а 29 травня 2020 року їй стало відомо про розгляд вказаної заяви у Новомиргородському районному суді Кіровоградської області. Проте, цього ж дня в цей час вона перебувала в Олександрійському міськрайонному суду Кіровоградської області і в цей день було розглянуто Маловисківським районним судом клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 . Незважаючи на той факт, що її завчасно не було повідомлено про час розгляду справи, слідчий суддя призначив адвоката з центру безоплатної правової допомоги. З участю вказаного адвоката, якому підозрюваний висловив недовіру, слідчий суддя розглянув клопотання. Клопотання було розглянуто при тому, що адвокат ОСОБА_10 копію клопотання та матеріалів отримав перед судовим засіданням і без належної підготовки, розглянули клопотання та повністю його задовольнили. Таким чином, слідчим суддею повністю проігноровано право підозрюваного на захист, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону. Крім того, вважає, що сторона обвинувачення не довела наявність хоча б одного з заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначає також, що її підзахисний має міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, має родину, яка складається з цивільної дружини та малолітньої дитини. Крім того, згідно матеріалам справи підозрюваний ОСОБА_7 не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 30.03.2020 приблизно о 23:00 годині, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , де на той час перебував ОСОБА_11 , дерев`яною палицею, прямокутної форми, довжиною 60-70 см., схожу на штахет, підійшовши до ОСОБА_11 наніс йому не менше двох ударів з розмаху з верху до низу у верхню частину голови. Від вищевказаних ударів ОСОБА_11 впав на підлогу та не зміг підвестися.
Органом досудового слідства кваліфіковано дії ОСОБА_7 як вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2020 задоволено клопотання слідчого СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області про продовження застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.06.2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що слідчим суддею в судовому засіданні встановлено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.04.2020 року, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій, при цьому, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який органами досудового розслідування кваліфіковано як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім того, обставини, на які посилається підозрюваний щодо його матеріального та сімейного стану, його характеристики, бажання відшкодовувати матеріальні збитки завдані його діями, в судовому засіданні суду першої інстанції знайшли своє підтвердження в частині часткового відшкодування матеріальних збитків, однак, не зменшують суспільну небезпеку вчиненого діяння та не усувають ризиків щодо можливості переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, суду та незаконного впливу ним на потерпілого, свідків.
Заслухавши доповідь судді, в дебатах висновок захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 зазначила, що слідчий суддя ОСОБА_1 29.05.2020 року не мала права розглядати клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою по суті, оскільки, під час судового засідання останнім було заявлено відвід слідчому судді, який залишився без розгляду. Крім того, клопотання було розглянуто із участю адвоката ОСОБА_10 , який копію клопотання та матеріалів отримав перед судовим засіданням.

Так, як встановлено колегіє суддів, дійсно 21.05.2020 року захисником ОСОБА_6 та 28.05.2020 року підозрюваним ОСОБА_7 були заявлені слідчому судді ОСОБА_1 відводи, з підстав, що мати потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 , являється працівником Маловисківського районного суду Кіровоградської області, а саме прибиральницею.
Вказані відводи мотивованими ухвалами Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2020 та 19.05.2020 року вирішенні у порядку, передбаченому чинним законодавством і підстав для відводу слідчому судді ОСОБА_1 , передбачених ст.ст.75-76 КПК України, встановлено не було.
Водночас, в апеляційній інстанції колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання слідчого 29.05.2020 року підозрюваним ОСОБА_7 знову було заявлено відвід судді ОСОБА_1 , зважаючи на нові обставини, після того як вона відмовила йому у прийняті відмови від захисника ОСОБА_10 , бажаючи, щоб його інтереси представляла захисник ОСОБА_6 .
Однак, всупереч вимогам ст.81 КПК України, вказаний відвід у встановленому законом порядку не вирішено, тобто заява не передана на розгляд іншому судді цього ж суду, а слідчим суддею зазначено, що підозрюваний ОСОБА_7 скористався вже таким правом.
Таким чином, в порушення кримінального процесуального закону, судом першої інстанції не вирішено питання відводу слідчому судді ОСОБА_1 , а тому апеляційна скарга в цій частині захисника підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню у зв`язку істотним порушенням вимог КПК України.

Водночас, твердження захисника ОСОБА_6 про порушення обвинуваченого права на захист, оскільки судовий розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відбувалось без її участі, у даному випадку, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки в суді першої інстанції при розгляді клопотання слідчого брав участь захисник ОСОБА_10 .
Більше того, клопотання слідчого підлягало розгляду в межах строку дії попередньої ухвали, при цьому захисник ОСОБА_6 , згідно телефонограми була належним чином повідомлена про розгляд клопотання слідчого, однак не з`явилась у судове засідання, тому судом у відповідно до положень ст.ст. 49, 53 КПК України цілком обґрунтовано було визначено розгляд такого клопотання як невідкладну процесуальну дію та призначено для її проведення та забезпечення права на захист обвинуваченого при цьому іншого захисника.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування №0000243 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

31.03.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

02.04.2020 року слідчим суддею Маловисківського районного суду Кіровоградської області обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 17 год. 31.03.2020 року до 17 години 29.05.2020 року.
15.05.2020 року керівником Знам`янської місцевої прокуратури, строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000243 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 30.06.2020 року.
29.05.2020 року ухвалою Маловисківського районного суду продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, а саме до 17 год. 00 хв. 30 червня 2020 року.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, колегією суддів встановлено, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не працює, не має джерела доходу, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Крім того, апеляційним судом при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою,встановлено, що існують обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Крім того, мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, прокурор під час апеляційного розгляду зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000243 не представляється можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій.
При прийнятті рішення щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, та дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Обізнаність про адресу проживання потерпілого та свідків робить високим ризик незаконного впливу на них збоку підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , у разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, спробує переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вживати заходів щодо приховування слідів злочину, перешкоджати кримінальному провадженню, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, дослідивши клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких умов, в сукупності із вищенаведеними обставинами, враховуючи і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає необхідністю продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та зможе запобігти спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи можуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, колегія суддів не вбачає.

При цьому, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи в частині часткового відшкодування матеріальних збитків, однак, не зменшують суспільну небезпеку вчиненого діяння та не усувають ризиків щодо можливості переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, суду та незаконного впливу ним на потерпілого, свідків.
Більш того, перебуваючи на волі, з урахуванням бажання ОСОБА_7 уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків, які допитані та підтверджують вину підозрюваного.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність установлених законом підстав, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2020 року, якою стосовно ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 17 години 00 хвилин 30 червня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову, якою клопотання слідчого СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області задовольнити частково.
Продовжити дію застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.00 год. 30 червня 2020 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4