Справа №295/3677/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000006 від 11.01.2017р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кошелівка Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого оператором технологічних установок ПП « ОСОБА_4 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.2 ст.286КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 10.01.2017р. близько 16 години 10 хвилин в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN Multivan» р/н НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Рухаючись у вказаний день та час, зазначеним транспортним засобом по вул. Чуднівській в м. Житомирі, зі сторони с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області, в районі «Гідропарку», на відстані 220м від кілометрового стовпчика «5км» автодороги Житомир - Чернівці в порушення вимог п.2.3б), зазначених вище Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення вимог п.12.3 цих же Правил, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого передньою центральною частиною свого транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала дорогу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

01 червня 2020року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст.468,469,470,472,473КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчинення інкримінованого йому злочину та зобов`язується беззастережно визнавати вину в обсязі пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні №0000006 від 11.01.2017р.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України та визначено покарання, яке повинен нести ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того, сторони у відповідності до положень ч.2 ст.75 КК України, ч.1 ст.472 КПК України узгодили та погоджуються на звільнення від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження означеної угоди, встановлені ч.2 ст.473КПК України та наслідки її невиконання. Потерпіла ОСОБА_6 добровільна надала письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, про що зазначено в угоді.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та показав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476КПК України.

Захисники просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої захисник ОСОБА_7 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання, потерпіла зазначила, що добровільно надала письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим. Потерпіла відмовилася від заявленого цивільного позову до обвинуваченого та ПАТ «Страхова компанія «Вусо». Відмова прийнята судом.

Вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, потерпілої, представника потерпілої, захисників, показання обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для затвердження цієї угоди.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4ст.469КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як встановлено судом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину. Потерпіла по даному кримінальному провадженні надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим. Суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинено даний злочин, а тому його дії кваліфікує за ч.2 ст.286КК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474КПК України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 01 червня 2020року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно ст.66КК України є щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій.

Обставиною, яка обтяжує покарання згідно ст.67КК України є вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України авто технічної експертизи в сумі 703грн 68коп та судово-автотехнічної експертизи в сумі 990 грн, проведеної Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд в порядку ст.124КПК України стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN Multivan» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.01.2017р. після набрання вироком законної сили скасувати.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому у вигляді застави після набрання вироком законної сили скасувати.

Застава в сумі 48000грн підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.11 ст.182КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 372, 394,468, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України від 01 червня 2020року, укладену сторонами по кримінальному провадженню №0000006 від 11.01.2017р. між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання за цим законом - 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у вигляді застави після набрання вироком законної сили скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України авто технічної експертизи в сумі 703грн 68коп та судово-автотехнічної експертизи в сумі 990 грн, проведеної Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, а всього в сумі 1693,68грн.

Арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN Multivan» реєстраційний номер НОМЕР_3 накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.01.2017р. після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «VOLKSWAGEN Multivan» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання ГУ Національної поліції в Житомирській області повернути ОСОБА_3 . Взуття та одяг потерпілої ОСОБА_10 знищити.

Заставу в розмірі 48000 (сорока восьми тисяч) гривень після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_4 .

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим, його захисниками виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1