Справа № 184/2597/19
Номер провадження 1-кп/184/80/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000858 від 02.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді майстра в АТ Покровський ГЗК, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

за участю: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

18.11.2019 близько 21 години ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в гостях у своєї знайомої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , де в бесіді з останньою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в той же ж день та час, перебуваючи у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно сів зверху на ОСОБА_5 , яка знаходилась лежачи на дивані. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_3 , умисно наніс ОСОБА_5 множинні удари своїми кулаками в область обличчя та правого плеча.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, синців правого плеча, які згідно висновку судово-медичного експерта № 750 від 05.12.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_3 визнав факт нанесення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, проте, не визнав обставини вчиненого, які викладені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувачений надав показання про те, що 18.11.2019 р. він випив 1,5 літри сидру і ввечорі, приблизно о 21 годині, пішов до ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 та з якою він періодично зустрічався, але спільно однією сім`єю не проживав. Потерпіла йому відчинила двері, впустила у квартиру, була в гарному настрої. Пізніше, на побутовому ґрунті між ними виникла сварка, під час якої потерпіла ображала його нецензурними словами. Тоді він ( ОСОБА_3 ) взяв потерпілу за кісті рук і штовхнув на ліжко. Потерпіла продовжувала його ображати. Він знову взяв її за кісті рук, а ОСОБА_5 вкусила його у ліве плече. У відповідь він ( ОСОБА_3 ) через тканину також вкусив потерпілу у ліве плече. Кулаками він ( ОСОБА_3 ) потерпілу не бив, але припускає, що міг заціпити, коли намагався схопити руки останньої. Коли обоє заспокоїлись, то лягли спати. Вранці вони розійшлися на роботу. Між ними і раніше бували подібні з`ясування відносин.

Заслухавши наведені вище показання обвинуваченого, надані суду під час допиту, заслухавши показання потерпілої та свідків, дослідивши письмові документи та висновки експертизи, суд приходить до висновку, що його вина поза розумним сумнівом доводиться сукупністю доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

Так, будучи допитаною, потерпіла ОСОБА_5 надала показання, що 18.11.2019 р. вона перебувала вдома за адресою свого проживання: АДРЕСА_3 , коли близької 21 години вечора до неї прийшов ОСОБА_3 і почав наполегливо стукати у двері. Потерпіла змушена була відчинити двері, після чого обвинувачений відштовхнув її і зайшов усередину. Вона попросила ОСОБА_3 піти, проте, він ходив по квартирі з пляшкою в руках і пив, а вона ОСОБА_5 лягла в постіль спати, закрившись до підборіддя одіялом. Через деякий час вона попросила обвинуваченого забрати свої речі і піти з квартири, проте, він присів на диван поряд з нею і почав верхньою частиною рук сильно тиснути на підборіддя. Потім він сів зверху їй на живіт. Вона опинилась ніби в коконі із одіяла, намагаючись вислизнути. Коли їй вдалось висунути руку, вона ( ОСОБА_5 ) потягнулась за мобільним телефоном, а обвинувачений схопив її за руку, вивернув її та забрав телефон. Після чого він наніс їй 2 удари кулаками у підборіддя та кілька ударів в праве плече. Від зазначених дій вона почала плакати, він заспокоївся та зліз з неї. Вранці вони розійшлися на роботу, у цей же день, вона пішла до лікарні зафіксувати побої, а згодом написала заяву до поліції та їздила на СМЕ. Через деякий час ОСОБА_3 почав їй погрожувати та вимагати, щоб вона забрала заяву із поліції. Подібні стосунки у них тривали 8 років, ОСОБА_3 і раніше застосовував до неї насильство, проте, до поліції з відповідною заявою вона не зверталась, побої не знімала.

Наведені показання потерпілої узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні надала показання, що працює разом із ОСОБА_5 19.11.2019 р. зранку на роботу прийшла ОСОБА_5 у поганому настрої. На її запитання, що сталось, остання розплакалась, показала на підборідді та на плечі синці, пояснивши, що їх спричинив ОСОБА_3 . Вона ( ОСОБА_6 ) неодноразово чула раніше від потерпілої, що ОСОБА_3 піднімає на неї руку, і порадила останній зняти нанесені їй побої.

Наведені показання потерпілої узгоджуються також із показаннями свідка ОСОБА_7 , який судовому засіданні надав показання, що ОСОБА_5 є його племінницею, від якої він неодноразово чув, що ОСОБА_3 піднімає на неї руку, навіть двічі приїжджав говорити про неприпустимість таких дій з останнім. У 2019 р., восени, він возив ОСОБА_5 на СМЕ в м. Нікополь, бачив на її обличчі синці. ОСОБА_5 повідомила йому, що її побив ОСОБА_3 .

Також, вказані показання потерпілої узгоджуються із:

- витягом з ЄРДР № 0000858, яким зареєстровано повідомлення ОСОБА_5 про заподіяння їй тілесних ушкоджень;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2019 року, згідно якого ОСОБА_5 просить притягти до відповідальності її знайомого ОСОБА_3 , який 18.11.2019 року приблизно о 21 год. 00 хв. спричинив їй тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 750 від 05.12.2019 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, синців правого плеча відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії твердих предметів, або від ударів об такі предмети;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.12.2019 року з фотознімками до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 показала механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, а саме вона знаходилась у лежачому положенні та на ній, зверху, сидів ОСОБА_3 та перебуваючи в такому положенні наніс їй два удари кулаками по підборіддю, знизу, та п`ять ударів по обох плечах;

- додатковим висновком експерта № 751 від 05.12.2019 року, згідно якого механізм виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не суперечить механізму, вказаному в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 .

Оскільки вказані вище показання потерпілої є логічними, послідовними та переконливими, узгоджуються із наведеними вище доказами, а тому суд вважає ці показання достовірними та бере за основу при ухваленні вироку.

У той же час, показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час допиту, що кулаками він ( ОСОБА_3 ) потерпілу не бив, проте, припустив, що міг заціпити, коли намагався схопити руки останньої, не узгоджується із наведеним вище висновком експерта №750 від 05.12.2019 р., згідно якого у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та синців правого плеча. Є нелогічним, що зазначені тілесні ушкодження потерпіла могла спричинити собі сама. Інших осіб, які б могли вступити у тілесний контакт із потерпілою, який би міг мати наслідком спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, досліджені матеріали кримінального провадження не містять.
При цьому, показання потерпілої, наданими під час проведення слідчого експерименту, також відповідають судово медичним даним виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.

Суд також критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що тілесні ушкодження могли бути отримані ОСОБА_5 тоді, коли він намагався схопити руки останньої, враховуючи наступне.

Під час судового розгляду справи на підставі проведених допитів встановлено, що до подій 18.11.2019 р. між потерпілою та обвинуваченим неодноразово відбувались подібні з`ясування відносин. При чому, безпосередній конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був розпочатий саме обвинуваченим, коли останній сів зверху на потерпілу. Враховуючи достатньо довгу тривалість конфлікту (за показаннями потерпілої приблизно 1 година), значну перевагу обвинуваченого у вазі та силі над потерпілою, враховуючи те, що ОСОБА_3 займається спортом, локалізацію отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що в обвинуваченого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на завдання потерпілій тілесних ушкоджень, а тому він повинен нести відповідальність за фактично спричинені тілесні ушкодження. При цьому, визначаючи форму вини обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходив з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, обстановки, яка передувала вчиненню злочину, локалізації тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченого стосовно потерпілої до та після вчинення злочину.

Розглядаючи кримінальне провадження, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Таким чином, суд, створивши рівні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Зазначене в обвинувальному акті щире каяття, як пом`якшуючу обставину, суд не бере до уваги з огляду на показання обвинуваченого, невизнання ним винуватості у повному обсязі пред`явленого обвинувачення та відсутності намагань обвинуваченого виправити наслідки вчиненого, вибачитись перед потерпілою.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставини; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, докази щодо систематичного насильства відносно потерпілої, зокрема, притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства - відсутні, характеризується позитивно, працює, неодружений, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст.125 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На даний час відносно ОСОБА_3 запобіжні заходи не застосовуються. Підстав для їх обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 на даний час не застосовується.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1