Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
09.04.2020 394/60/20
1-кп/394/41/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника-адвоката: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новоархангельськ кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12.11.2019 року за № 0000335 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця: м. Гайворон, Кіровоградської області, з середньою спеціальною освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, утриманців і пільг немає, стан здоров`я задовільний, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця без реєстрації АДРЕСА_2 , раніше судимого: 19.07.2012 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, покарання відбуте, судимість не погашена, 05.03.2020 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за таких обставин:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові корисливі злочини.

11.11.2019 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи на АДРЕСА_3 . Біля воріт даної території домоволодіння, ОСОБА_4 виявив легковий автомобіль Москвич-412, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_7 .

В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, всупереч волі власника та користувача, скориставшись відсутністю господаря та сторонніх осіб, шляхом відчинення незачинених на замикаючий пристрій дверей потрапив до його салону, де за допомогою наявних ключів від автомобіля в замку запалення, запустив двигун автомобіля Москвич-412, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та в подальшому незаконно заволодів ним.

Крім того, 11.11.2019 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи на вул. Зелена Брама в с. Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області біля домоволодіння АДРЕСА_4 .

На подвір`ї даної території домоволодіння, ОСОБА_4 виявив легковий автомобіль ВАЗ 2108, з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_8 .

В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, всупереч волі власника, скориставшись відсутністю господаря та сторонніх осіб, шляхом відчинення незачинених на замикаючий пристрій дверей потрапив до його салону, де за допомогою наявних ключів від автомобіля в замку запалення, запустив двигун автомобіля ВАЗ 2108, з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , вартістю 30 380 гривень 00 копійок та в подальшому незаконно заволодів ним.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, пояснив, що йому зрозуміло в чому він обвинувачується, свою провину в інкрімінованих правопорушеннях визнав повністю. Надав покази, в яких повідомив, що вчинив правопорушення за обставин, які викладені в обвинувальному акті, події, місце і час відповідають дійсності. Щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що подібного більше не станеться, він зрозумів протиправність своєї поведінки, просив суворо його не карати.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України повністю доведена, вважав за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 років та згідно ч.4 ст. 70 КК України врахувати покарання, визначене Ульяновським районним судом Кіровоградської області та остаточно призначити покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіслав суду письмову заяву, в якій вказав, що просить справу за обвинувачення ОСОБА_4 розглядати без його участі, матеріальних та моральних претензій не має.

Потерпілий Супрун в судове засідання не з`явився, надіслав суду письмову заяву, в якій вказав, що просить справу за обвинувачення ОСОБА_4 розглядати без його участі, матеріальних та моральних претензій не має.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Згідно ст. 22 КПК України кримінально провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Саме сторона обвинувачення повинна забезпечити подання доказів, на обґрунтування обставин, на які вона посилається.

При цьому, судом було вжито всіх необхідних умов та заходів, передбачених КПК для реалізації сторонами своїх прав.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному , всебічному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття обґрунтованого рішення, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, про що прямо передбачено ст. 95 КПК України.

Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах пред`явленого йому, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.

Органом досудового розслідування і судом дотримано процесуальних умов зібрання, дослідження і закріплення цих доказів відповідно до вимог чинного законодавства.

При ухваленні вироку, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, а саме: ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом і рішення "Коробов проти України", де зазначається, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом" і така доведеність випливає із достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків.

Статтею 289 КК України передбачено відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом. Кваліфікуючими ознаками вказаного правопорушення є повторність, попередня змова групи осіб, дії, поєднанні з насильством, проникнення у житло чи інше приміщення.

Згідно примітки до ст. 289 КК України під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспорним засобо або злочин, передбачений ст.ст. 185-187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши та проаналізувавши докази, дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, і стороною захисту не спростовані. В ході розгляду встановлено, що подія кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , дійсно мала місце за обставин, викладених вище, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Аналізуючи докази вини обвинуваченого в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого у незаконному заволодінні транспортним засобом, яке вчинене повторно, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Органами досудового розслідування було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого і суд погоджується з такою кваліфікацією, оскільки об`єктом даного правопорушення є контрольоване використання транспортних засобів, в яких транспортний засіб є саме предметом злочину, об`єктивна сторона правопорушення полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом будь-яким способом, при цьому правопорушення вчинено умисно особою, яка не мала права користування транспортними засобами, якими незаконно всупереч волі власника заволоділа.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що вчинене повторно. Кваліфікуюча ознака - повторність, знайшла своє повне підтвердження.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, і й виправлення засудженого.

При призначенні покарання, суд також враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Відповідно до абз. 17 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого. Так, з досудової доповіді, наданої суду Гайворонським РС з питань пробації, вбачається, що за результатами оцінки особи ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення дуже високий, при цьому, обвинувачений схильний до антисоціальної поведінки, а також ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства є неможливою.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, яке виразилось у тому, що обвинувачений визнав свою вину та щиро жалкує про вчинення ним кримінального правопорушення, засуджує свою протиправну поведінку, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує особу обвинуваченого, що за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно приписів ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, є корисливим та вчиненим з прямим умислом.

При цьому, враховуючи роз`яснення які містяться у ППВС України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту і непогашену судимість, вчинив ще ряд кримінальних правопорушень, за одні з яких він вже засуджений вироком Ульяновського районного суду від 05.03.2020 року до 5 років позбавлення волі, відсутність офіційної роботи, наявність ризиків повторного вчинення правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
Тому обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 289 КК України без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки органом досудового розслідування не зазначено, що у вказаної особи мається майно, яке може бути предметом конфіскації, крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у виді конфіскації майна з тих підстав, що санкція вказаної статті не передбачає конфіскації майна, як обов`язкової вимоги
Покарання слід призначати за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України з реальним відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На переконання суду, призначення обвинуваченого такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самими обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1 та 75 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні на залучення експерта становлять 4082 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, оскільки вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадження не обирався, клопотань прокурора щодо його обрання до суду не надходило, разом з тим, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2020 року у виді позбавлення волі з реальним відбуванням покарання, наразі утримується в місцях позбавлення волі, а тому підстав для обрання запобіжного заходу з урахуванням відсутності клопотань прокурора, на даному етапі судом не вбачається.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2020 року, шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання, тобто з 13.22.2019 року, що визначено за попереднім вироком Ульяновського районного суду, який набрав законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 , (паспорт НОМЕР_5 ) в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-трасологічних експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 4082 (чотири тисячі вісімдесят дві) гривень.
Речові докази в даному кримінальному провадженні, а саме - автомобіль ВАЗ 2108, з д.р.н. НОМЕР_3 , який переданий під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , чохол на рульове кермо із шкірозамінника, поміщений у спецпакет № 7225280 та знаходиться в кімнаті речових доказів Новоархангельського ВП, автомобіль Москвич-412, з д.р.н. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_7 та переданий на зберігання - повернути за належністю, а спеціалізований експертний пакет № 2791596, в якому запаковано аркуш паперу, на якому міститься один відрізок прозорої липкої стрічки з слідами рук, одна дактилокарта та три первинні упаковки до висновку експерта- залишити при матеріалах кримінального провадження № 1-кп/394/60/20, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12.11.2019 року за № 0000335.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельським районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі, якщо було подано апеляційну скаргу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, роз`яснити, що інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику, який не був присутній в судовому засідання, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя: