Провадження № 11-кп/4820/184/20
Справа № 683/1318/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000183, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Старокостянтинівського районного суду від 02 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Назарова Красноярського краю Російської Федерації, житель АДРЕСА_1 , громадянин Російської Федерації, з середньою освітою, одружений, не працює, раніше судимого вироком Старокостянтинівського районного суду від 18 травня 2018 року за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з виробуванням з іспитовим строком 1 рік;
визнаний винуватим за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК Україн, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду від 18 травня 2018 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою,

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 02 грудня 2019 року, зараховано в цей строк час його попереднього ув`язнення з 30 квітня 2019 року по 01 грудня 2019 року включно.
За вироком суду ОСОБА_9 , будучи 18 травня 2018 року судимим за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за таких обставин.
30 березня 2019 року біля 16 год ОСОБА_9 , перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , з метою вчинення крадіжки, за допомогою ключа проник до підсобного приміщення, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення викрав 1 мішок пшениці вагою 40 кг вартістю 6 грн за 1 кг на загальну суму 240 грн.
Продовжуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 01 квітня 2019 року біля 18 год, там само, діючи умисно, за допомогою ключа проник до підсобного приміщення, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення викрав 1 мішок пшениці вагою 40 кг вартістю 6 грн за 1 кг на загальну 240 грн.
Продовжуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 02 квітня 2019 року біля 14 год, там само, діючи умисно, за допомогою цеглини розбив віконне скло та проник до підсобного приміщення, звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, викрав 1 мішок пшениці вагою 40 кг вартістю 6 грн за 1 кг на загальну суму 240 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 720 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просив вирок суду скасувати та закрити провадження за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу цього злочину.

Посилався на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджував, що ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_11 здійснювали догляд за потерпілим ОСОБА_10 , з яким спільно проживали та вели селянське господарство на земельній ділянці, яку ОСОБА_11 отримала у спадщину. Тому пшениця, яку нібито викрав ОСОБА_9 , є його власністю, він мав право нею розпоряджатися, як і потрапляти безперешкодно в зазначене домогосподарство, що не заперечував і сам потерпілий. Вікно він розбив, бо загубив ключі.

Крім того, будь-якої заяви про вчинення злочину ОСОБА_10 не подавав, органом досудового розслідування кримінальне провадження сфальсифіковано.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок суду скасувати з тих же підстав. Звертав увагу на те, що хворіє на туберкульоз.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційних скарг про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження; захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримання апеляційних скарг з викладених у них мотивів, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується сукупністю досліджених та детально викладених у вироку доказів, яким судом надана належна оцінка.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину не визнав та показав, що з дозволу свого тестя потерпілого ОСОБА_10 , тричі: 30 березня, 01 та 02 квітня 2019 року брав по мішку пшениці та продавав їх на пункт прийому зерна. Останній раз, а саме 02 квітня 2019 року, він проник до вказаного підсобного приміщення розбивши вікно, оскільки загубив ключі. За три мішки зерна він отримав приблизно 700 грн, а виручені кошти використовував для придбання продуктів харчування. Стверджував, що допомагав тестю утримувати домогосподарство та обробляти земельну ділянку, у зв`язку з чим у нього були ключі від підсобного приміщення, а тому вважав, що має право розпоряджатись зерном.
Незважаючи на такі показання ОСОБА_9 його винуватість у вчиненні крадіжки підтверджена зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_10 в місцевому суді підтвердив факт крадіжки у березні та квітні 2019 року належних йому трьох мішків пшениці, яку він сам виростив, зібрав та зберігав для годування худоби. Він дійсно проживав разом із зятем обвинуваченим ОСОБА_9 у своїй квартирі, йому також належить домогосподарство на АДРЕСА_2 із підсобним приміщенням, де він утримував домашню худобу та зберігав своє зерно.
Іноді обвинувачений допомагав йому по господарству, а тому й мав ключі від підсобного приміщення, де зберігалося зерно. 02 квітня 2019 року він виявив, що у підсобному приміщенні розбите скло у вікні та зникли належні йому 3 мішки пшениці. Про це він повідомив голову сільської ради. Дозволу обвинуваченому ОСОБА_9 на продаж свого зерна він не давав, будь-яких коштів від продажу зерна від обвинуваченого не отримував. Шкода на час розгляду справи йому обвинуваченим не відшкодована, однак претензій до обвинуваченого він не має.
Свідок ОСОБА_12 в суді показав, що на прохання обвинуваченого ОСОБА_9 30 березня, 01 квітня 2019 року допоміг перевезти останньому мішок пшениці на приймальний пункт ОСОБА_13 . Ці мішки зерна ОСОБА_9 брав у підсобному приміщенні, що розташоване на території домогосподарства на АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 . ОСОБА_9 стверджував, що мішки із зерном належать йому, а реалізує їх для того, щоб купити спиртні напої.
Факт придбання у ОСОБА_9 трьох мішків пшениці підтвердив в суді свідок ОСОБА_13 , а свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зазначили, що зі слів потерпілого ОСОБА_10 вони дізнались про викрадення пшениці із належного потерпілому підсобного приміщення, у зв`язку із цим вони звертались у відповідні органи.
Згідно відомостей протоколу огляду місця події від 04 квітня 2019 року з фототаблицями до нього зафіксовано розбите вікно підсобного приміщення, що розташоване на території домогосподарства на АДРЕСА_2 .
Вартість викраденого ОСОБА_9 зерна встановлено довідкою КП «Райкоопринкторг» від 05 квітня 2019 року.
Потерпілий ОСОБА_10 в суді неодноразово стверджував, що ОСОБА_9 лише іноді допомагав йому обробляти земельну ділянку та годувати худобу, однак дозволу на проникнення в підсобне приміщення та продаж зерна пшениці, яке належало виключно йому, обвинуваченому не давав.
За таких обставин доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачений продав пшеницю з дозволу потерпілого ОСОБА_10 та в підсобне приміщення не проникав, бо мав до нього доступ, є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними вище доказами.
Ретельно проаналізувавши всі докази в їх сукупності, зокрема, показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків, суд першої інстанції дав їм належну оцінку, правильно встановив фактичні обставини провадження й дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом визнано рецидив злочину та його вчинення щодо особи похилого віку.
Ураховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується негативно, злочин вчинив під час іспитового строку, суд дійшов переконливого висновку про необхідність призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Правильно призначено судом покарання й за ч.1 ст.71 КК України за сукупністю злочинів.
За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду, про що ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді: