ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1916/18 Номер провадження 11-кп/814/473/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001496 щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 4.12.2019
за участю :
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком ОСОБА_6 призначено покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає вісім тисяч п`ятсот грн. із позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину за таких обставин.
14.08.2017 о 10 годині 13 хвилин, в світлий час доби, по сухому асфальтованому покриттю проїзної частини дороги вул. Першотравнева м. Кременчука Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони перехрестя вулиць Першотравнева Халаменюка Леонова в напрямку перехрестя вулиць Першотравнева Гагаріна, в межах своєї смуги руху рухався автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra 0ZCF69» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 .
В цей же час, в попутному напрямку з водієм ОСОБА_6 , в колоні автомобілів позаду, рухався автомобіль марки «Audi» моделі «A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який маючи намір виконати маневр обгону, виїхав на зустрічну смугу руху для обгону колони автомобілів, які рухалися з ним в попутному напрямку.
В подальшому на стадії зближення, в повздовжньому напрямку, вищевказаних автомобілів, водій автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra 0ZCF69» ОСОБА_6 , наближаючись до заїзду на прилягаючу територію, що розташована між будинками № 40 та № 44 по вул. Першотравневій, з метою виконання маневру повороту ліворуч, який полягав у перетині зустрічної смуги руху, увімкнув покажчик лівого повороту та почав виконувати вказаний маневр, чим порушив вимоги п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», де вказано, що:
10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»
при цьому не переконався в безпечності виконуваного маневру, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення лівою передньою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою правою частиною автомобіля марки «Audi» моделі «A4», після чого вже некерований автомобіль марки «Audi» моделі «A4» виїхав за межі проїзної частини дороги, на ліве узбіччя, стосовно напрямку свого руху та наїхав на нерухому перешкоду у вигляді дерева. В свою чергу водій ОСОБА_10 виконуючи маневр обгону в межах пішохідної зони визначеної дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 та горизонтальною дорожньою розміткою «зебра» 1.14.1, порушив вимоги п. 14.6 (в) «Правил дорожнього руху України».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Audi» моделі «A4» ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 744 від 31.08.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: косого перелому голівки другої п`ясної кістки лівої кисті, без зміщення уламків; крайового перелому медіальної поверхні основи основної фаланги першого пальця лівої кисті зі зміщенням уламку; розтягнення сухожилку надостного м`яза правого плеча з розвитком після травматичного тендиніту. За ступенем тяжкості тілесних ушкоджень: переломи кісток лівої кисті, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; розтягнення сухожилку правого плечового суглобу з розвитком після травматичного тендиніту, відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він не оспорює встановлені судом фактичні обставини справи та наявність в його діях порушень Правил дорожнього руху України.
Проте, апелянт вважає, що саме потерпілий перший в часі порушив Правил дорожнього руху України (далі ПДР).
Зокрема, апелянт зазначає, що небезпечну, а потім аварійну обстановку створив на дорозі потерпілий, саме він перший у часі порушив ПДР та розпочав маневр обгону в порушення вимог п.14.6 (в) ПДР, що і стало першопричиною дорожньо-транспортної пригоди, оскільки без цього порушення, його ОСОБА_6 , маневр повороту ліворуч не призвів би до таких наслідків.
За таких обставин вважає, що його відповідальність за отримані потерпілим з власної вини тілесні ушкодження виключається і притягнення його до кримінальної відповідальності не відповідає вимогам кримінального закону.
Позиція інших учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів. Водночас, в разі її незадоволення, захисник ОСОБА_8 просив виключити з вироку призначене ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Представник потерпілого ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, щодо додаткового покарання покладався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_10 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду
Переглядаючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що фактичні обставини кримінального провадження, належність та допустимість доказів, покладених в основу вироку апелянтом не оспорюються. Крім того, апелянт не просить про повторне дослідження доказів та їх іншу оцінку. Відтак, колегія суддів переглядає вирок суду виходячи з обставин, встановлених судом першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що не ним, а потерпілими порушено вимоги ПДР які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду вироку.

Зі змісту показань потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що виконуючи маневр обгону він виїхав на зустрічну смугу руху та побачив, як з колони транспортних засобів які рухались в попутному з ним напрямку, на зустрічну смугу по якій він рухався в той момент раптово виїхав інший автомобіль, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Органом досудового розслідування встановлено та не спростовано потерпілим, що маневр обгону водій автомобіля марки Audi держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 виконував в межах пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками 5.35.1 -5.35.2, дорожньою розміткою 1.14.1.

Сам обвинувачений фактично не заперечує, що він не дотримався вимог п.10.1 ПДР, хоча й стверджує, що перед зміною напрямку руху він завчасно ввімкнув показник лівого повороту та переконався в безпечності свого маневру.

Проте, доводи обвинуваченого про те, що його дії не перебувають в причинному зв`язку з ДТП, оскільки єдиною причиною зіткнення транспортних засобів стало саме недотримання потерпілим вимог п.14.6 (в)ПДР, колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з такого.

Так, слушними є доводи апелянта про те, що згідно п.1.4 ПДР, кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Водночас, це стосується як потерпілого, так і обвинуваченого.

Зокрема, згідно п.10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншими учасникам руху.

Згідно п.14.6 (в) ПДР, обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що положення п.10.1 та 14.6 (в) ПДР не містять жодних застережень в контексті застосування п.1.4 ПДР на які посилається сторона захисту.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 564 від 21.11.2017 року вбачається, що в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Opel Vectra держ.номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, а в діях водія автомобіля Audi держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 вбачаються невідповідності з вимогами п.14.6 в) ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Обидва водії мали технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання, відповідно ОСОБА_11 вимог 10.1 ПДР, ОСОБА_10 вимог п.14.6 ПДР.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 порушив правила дорожнього руху внаслідок порушень ПДР ОСОБА_10 є неспроможними, оскільки, незважаючи на правомірність чи неправомірність дій інших учасників дорожнього руху, водій який змінює напрямок руху зобов`язаний дотримуватись вимог ПДР, та, як вбачається з вище наведеного висновку експертизи, ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 внаслідок ДТП не отримав тілесних ушкоджень.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 205 від 22.04.2019 року та № 744 від 31.08.2017 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження середнього ступнею тяжкості.

Отже висновки суду про те, що саме ОСОБА_10 є потерплим у цьому кримінальному провадженні є правильними.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Саме таким вимогам відповідає вирок суду щодо ОСОБА_6 в основу якого покладені належні, допустимі, взаємоузгоджені та достатні докази, а саме показання обвинуваченого, потерпілого, судово-медичного експерта, протоколи слідчих дій та висновки експертиз.

Таким чином, як вбачається зі змісту вироку, вина обвинуваченого повністю доведена сукупністю безпосередньо досліджених судом та наведених у вироку належних, допустимих, взаємоузгоджених доказів на підставі яких суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З огляду на вище викладене, не підлягають задоволенню апеляційні вимоги щодо скасування вироку та закриття кримінального провадження через відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З огляду на конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, вперше притягується до кримінальної відповідальності за необережний нетяжкий злочин, відсутність даних про те, що він раніше притягувався до відповідальності за недотримання вимог Правил дорожнього руху України, колегія суддів вважає слушними доводи захисника про те, що немає необхідності позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами на певний строк.

На думку колегії суддів, призначене судом покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. За таких обставин, апеляційні вимоги сторони захисту підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,408,409,414,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 частково задовольнити.

Вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.12.2019 року за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доводів громадян, що складає 8500 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

В іншій частині вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.12.2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4