У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2/20
Номер провадження 1-кс/184/9/20

02 січня 2020 рокум. Покров

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Покровського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 02.01.2020 року, по кримінальному провадженню №0000002, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за підозрою:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Орджонікідзе (Покров) Дніпропетровської області, українка, громадянка України, маюча вищу освіту, не працює, заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судима

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_3 , підозрювана ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Орджонікідзевського міського суду із вищевказаним клопотанням, відповідно до якого просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилаючись на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також враховуючи, що остання ніде не працює, не навчається, неповнолітніх дітей на утриманні не має та інших будь-яких соціальних чинників, які б стримували її у м. Покров Дніпропетровської області не має. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і вона в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за навмисне позбавлення життя людини. Тому є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від слідства та суду, а також уникнення покарання за особливо тяжкий злочин вона може виїхати з місця свого проживання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Крім того, свідками кримінального правопорушення є сусіди прилеглих до місця мешкання ОСОБА_4 будинків, тривалий час знаходяться з підозрюваною у дружніх стосунках. Досудове розслідування розпочате 01.01.2020 року, слідчі дії проводяться, встановлюються свідки і очевидці події, тому не всі свідки ще допитані. Об`єктивні покази цих свідків мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 у 2004 році вже була засуджена Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за вчинення аналогічного злочину до відбуття покарання у виді позбавлення волі. Та не зважаючи на це, підозрювана ОСОБА_4 01.01.2020 року знову вчинила злочин проти життя та здоров`я особи. ОСОБА_4 неодноразово вчиняла насильницькі дії стосовно потерпілого ОСОБА_7 , однак останній відмовлявся писати заяву до поліції з власних причин. ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями і саме на ґрунті зловживання алкогольними напоями вчинила злочин, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий вказав на неможливість застосування більш м`якого аніж тримання під вартою запобіжного заходу, оскільки останні не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні та наведених слідчим в судовому засіданні.
Підозрювана заперечувала проти задоволення клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вона має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не має намірів уникати від слідства та скоювати інші правопорушення.
Захисник підозрюваної заперечував проти задоволення клопотання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 повністю визнає свою провину у скоєні кримінального правопорушення, однак не за ст. 115 КК України, а за ч.2 ст. 121 КК України, намірів уникати від слідства вона не має, також не має намірів скоювати інші правопорушення, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, має повнолітніх дітей, з якими у неї тісні сімейні стосунки і які зможуть їй матеріально допомагати. На сьогоднішній час відсутні ризики, зазначені в ст.177 КПК України, а також перераховані в клопотанні про обрання запобіжного заходу.
Крім того, надав скаргу на затримання в порядку ст.208 КПК України, в якій просить звільнити ОСОБА_4 з-під варти. Посилається на те, що затримання в порядку ст.208 КПК України слідчим виконане в порушення норм КПК України, а саме, по-перше, фактичне затримання ОСОБА_4 працівниками поліції відбулось за місцем її проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 після того, як вона сама викликала швидку допомогу після скоєння правопорушення о 07 годині 30 хвилин. Після цього вона була доставлена до приміщення поліції, де продовжувала знаходитись під охороною, а фактично під вартою як до моменту складення протоколу затримання, так і в подальшому. Відповідно до ст. 209 КПК України (момент затримання), особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою. Саме 08 годин 01.01.2020 року є початком строку затримання. По-друге, відповідно до ст. 208 КПК України (затримання уповноваженою службовою особою), 1. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. 5. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору. Відповідно до ст. 12 КПК України (Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність), 1. Під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Однак протокол затримання на місці фактичного затримання складений не був, а був складений лише почти через майже через 6 годин в приміщенні поліції. По-третє, відповідно до ст. 206 КПК України (Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини), 1. Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючи на те, що після вчинення злочину проводились невідкладні слідчі дії та затримав ОСОБА_4 законно.
Розглянувши вказане клопотання, заслухавши доводи слідчого та прокурора, а також пояснення підозрюваної та її захисника, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з положеннями ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Згідно з ч.4 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Частина 5 ст.208 передбачає, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Аналіз наведених норм, свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання.

Як вбачається зі змісту матеріалів кримінального провадження, наданих слідчим в судовому засіданні, ОСОБА_4 була затримана на підставі «безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність ознак на тілі, одязі чи місце події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин». На думку слідчого судді таке формулювання відповідає припису п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, оскільки слідчий відповідно до вимог ч. 5 ст. 208 КПК України не повинен в протоколі затримання детально описувати обставини та факти на підставі яких слідчий зробив висновок про причетність конкретної особи до вчинення злочину, оскільки такі обставини викладаються в повідомленні про підозру. В той же час, КПК не містить деталізації поняття «безпосередньо», відтак, відсутні правові підстави вважати затримання особи не в день вчинення злочину, а пізніше, завідомо незаконним. В даному випадку, безпосередність випливає із комплексу оперативно-розшукових дій, які дозволили органу слідства встановити місце перебування ОСОБА_4 на думку слідчого судді, дозволяв слідчому застосувати п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України для затримання підозрюваної особи.

В подальшому ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру та направлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до компетентного суду, граничний строк тримання під вартою без ухвали слідчого судді не сплив, відсутні зволікання у доставлені особи до суду.

Відтак, порушень КПК України при затриманні ОСОБА_4 слідчим суддею не встановлено, а слідчим в повному обсязі доведені обставини, визначені ч. 5 ст. 206 КПК України.

Також, слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно якої положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Тобто наведене свідчить про те, що така скарга захисника ОСОБА_6 про визнання затримання ОСОБА_4 01.01.2020 року незаконним, не може бути предметом розгляду в порядку ст.206 КПК України, тому в скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання та звільнення з-під варти ОСОБА_4 слід відмовити.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин. Про це наголошується в рішенні Європейського суду з прав людини від 13 серпня 1990 року по справі «Фокс та інші проти Сполученого Королівства».
Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Також встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленням про підозру.
Будучи допитаною у якості підозрюваної, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнала та пояснила обставини вчиненого.
Поряд з наведеним, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з ЄРДР №0000002 від 01.01.2020р., протоколом огляду трупа від 01.01.2020р., протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновком щодо результатів медогляду ОСОБА_4 від 01.01.2020р., рапорт чергового Покровського ВП, протокол затримання особи від 01.01.2020р., протокол допиту підозрюваної ОСОБА_4 , протокол проведення слідчого експерименту від 01.01.2020р.
Таким чином є підстави обґрунтовано підозрювати, що ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.
Також слідчий суддя вважає доведеними наявність ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 ніде не працює, не навчається, неповнолітніх дітей на утриманні не має та інших будь-яких соціальних чинників, які б стримували її у м. Покров Дніпропетровської області не має. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і вона в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за навмисне позбавлення життя людини. Тому є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від слідства та суду, а також уникнення покарання за особливо тяжкий злочин вона може виїхати з місця свого проживання.

Крім того ризик, передбачений п.3 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки свідками кримінального правопорушення є сусіди прилеглих до місця мешкання ОСОБА_4 будинків, тривалий час знаходяться з підозрюваною у дружніх стосунках. Досудове розслідування розпочате 01.01.2020 року, слідчі дії проводяться, встановлюються свідки і очевидці події, тому не всі свідки ще допитані. Об`єктивні покази цих свідків мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки як встановлено у судовому засіданні обвинувачена у 2004 році вже була засуджена Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за вчинення аналогічного злочину до відбуття покарання у виді позбавлення волі. Та не зважаючи на це, 01.01.2020 року знову вчинила злочин проти життя та здоров`я особи. Неодноразово вчиняла насильницькі дії стосовно потерпілого ОСОБА_7 , однак останній відмовлявся писати заяву до поліції з власних причин. ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями і саме на ґрунті зловживання алкогольними напоями вчинила злочин.

При вирішенні питання що застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відсутність у підозрюваної постійного місця роботи, сім`ї та утриманців, наявність судимості.

Також слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування відносно підозрюваної більш м`якого аніж тримання під вартою запобіжного заходу, оскільки останні не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам та не забезпечить виконання підозрюваною, покладених на неї завдань.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», у якій зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Таким чином, виходячи з положень КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, про наявність обґрунтованої підозри та зазначених ризиків, а також, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 01 січня 2020 року по 29 лютого 2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 29, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 8, 9, 12, 42, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 206, 208, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Покровського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 02.01.2020 року по кримінальному провадженню № 0000002 від 01.01.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 01 січня 2020 року по 29 лютого 2020 року включно.
Виконання даної ухвали покласти на Нікопольське ВП ГУНП у Дніпропетровській області та Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань №4».
У задоволенні клопотання захисника та підозрюваної про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію ухвали вручити підозрюваній негайно після її оголошення.

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1