Провадження 1-кп-200-123-19
Справа 200/2056/16-к
У Х В А Л А
іменем УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро обвинувальний акт за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000689 від 28.08.2015),
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.364 КК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та пояснив, що йому відомо про те, що звільнення у зв`язку із закінченням строків давності, є нереабілітуючою підставою, та про наслідки такого звільнення. Просить закрити відносно нього кримінальне провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Представник потерпілої ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася та подала заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі, та зазначила, що заперечує проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 не визнав своєї вини у скоєні злочину та вимог цивільного позову у кримінальному провадженні.
Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження відносно нього з наступних підстав.
Відповідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , будучи призначеним відповідно наказу ГУМВС України у Дніпропетровській області №123 о/с від 26.06.2012 на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, та будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990, а також функціональних обов`язків був зобов`язаний виконувати свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законами, тощо, а також здійснювати внесення до комп`ютерної бази контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області інформації про транспортні засоби, у тому числі і про заборону відчуження транспортних засобів та зняття заборони про відчуження.
ОСОБА_5 , займаючи посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції захищати права і свободи громадян, пред`являти вимоги, приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень ч.6 ст.126 КПК України (1960 р.) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Приписами ч.6 ст.404 КПК України (1960 р.) передбачено, що якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.
Питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок (ч.1 ст.409 КПК України 1960 р.)
У відповідності з пунктом 9 розділу XI Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
21.12.2010 на виконання постанови старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Херсонській області ОСОБА_9 від 07.12.2010, винесену при розслідуванні кримінальної справи №070108-10 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про накладення арешту на майно, з метою забезпечення позовних вимог потерпілої ОСОБА_11 , посадовими особами УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області був накладений арешт на автомобіль «HYUNDAI SONATA» н.з НОМЕР_1 (vin НОМЕР_2 ), який належав обвинуваченому та внесений до комп`ютерної бази контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, санкція - «відчуження заборонено».
07.07.2010 по кримінальній справі №070108-10 старшим слідчим по ДТП СУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_9 , автомобіль «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_3 постановою було долучено в якості речового доказу.
02.08.2013 суддею Суворовського районного суду м.Херсона ОСОБА_12 по справі № 2120/1/600/11 винесено вирок відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України, та останнього звільнено від покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію в 2011 році», в якому в резолютивній частині суд вказав, що речові докази по справі належать поверненню власникам.
Відповідно до вищевказаного вироку суд не скасовував арешт автомобіля «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_1 в зв`язку з тим, що 21.07.2011 постановою Суворовського районного суду м.Херсона з кримінальної справи №070108-10 за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України, для розгляду в цивільному провадження було виділено матеріали цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Засуджений ОСОБА_10 , бажаючи уникнути майнової відповідальності за вчинений злочин і вжити дієвих заходів, спрямованих на унеможливлення реального виконання в майбутньому рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_11 про відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди, 01.11.2013 звернувся до УДАІ ГУМВС України у Дніпропетровській області із заявою про зняття заборони на відчуження автомобіля «HYUNDAI SONATA», д/н НОМЕР_1 , долучивши до неї копію вироку, яким 02.08.2013 його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, звільнено від призначеного покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» та вирішено питання щодо речових доказів, які належало повернути власникам.
Вказана заява 05.11.2013 за №142 о/п надійшла до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області та в цей же день, 05.11.2013 її розгляд було доручено старшому інспектору з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП управління УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській ОСОБА_5 .
Отримавши вищевказану заяву на виконання і додані до неї документи, 06.11.2013 о 16.56 год. капітан міліції ОСОБА_5 діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, усвідомлюючи при цьому відсутність законних підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_10 , з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи - ОСОБА_10 у вигляді уникнення можливості обернення стягнення на майно в порядку виконавчого провадження у цивільній справі щодо нього та незважаючи на наявність обвинувального вироку, який не містив у собі рішення щодо зняття арешту на майно і конкретизації виду, кількості та належності речових доказів у справі, перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 509 УДАІ ГУМВС України за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ширшова, 9, достовірно знаючи порядок зняття з контролю автомобільних засобів в базі контрольного АМТ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській, за допомогою службової програми Автоматизована інформаційна система «Дніпро-ДАІ», в порушення вимог ч.6 ст. 126 КПК України (1960 р.), ч.6 ст.404 КПК України (1960 р.), п.42 постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року №1371 (1388- 98-п) "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок", відповідно до яких зняття заборони на відчуження автотранспортного засобу може бути здійснено лише на підставі належного процесуального документа, умисно вніс коригування в контрольну картку по автомобілю «HYUNDAI SONATA» н.з. НОМЕР_1 в базі контрольного AMT УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській, знявши фактично контроль із вищевказаного автомобіля.
Таким чином, умисні дії старшого інспектора з особливих доручень відділу оформлення матеріалів ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному знятті арешту з автомобіля «HYUNDAI SONATA» р/н НОМЕР_1 ринковою вартістю 106761 грн. 84 коп., здійсненого у відсутність належного процесуального документа, у відповідності з котрим були законні підстави для зняття заборони на відчуження, створили можливість здійснити зняття автомобіля з обліку і 12.11.2013 реалізувати його на користь ТОВ «Автокредит плюс», що призвело до підриву авторитету правоохоронного органу і порушення процесуальних прав потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_11 на відшкодування збитків у відповідності з рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 02.12.2013, за яким з ОСОБА_10 стягнуто відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 199 493 грн. 97 коп.
ОСОБА_5 , нехтуючи вищезазначеними нормами діючого законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби в Україні, перебуваючи на займаній посаді, за вищевказаних обставин вчинив зловживання своїм службовим становищем усупереч інтересам служби, що призвело до підриву авторитету правоохоронного органу, а також завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам потерпілої ОСОБА_11 у вигляді позбавлення можливості обернення примусового стягнення на майно відповідача ОСОБА_10 і відшкодування шкоди, завданої злочином у розмірі 106 761 грн. 84 коп., що станом на 2013 рік у 100 і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян і є істотною шкодою.
Дії ОСОБА_5 , що виразилися у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та державним інтересам, кваліфіковані за ч.1 ст.364 КК України.
Відповідно до ст.49 КК України особа звільнюється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінально відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за період проведення досудового слідства та судового розгляду до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувався, від досудового слідства та суду не ухилявся. ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання не більше трьох років позбавлення волі. З часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, а отже відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_5 не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.89 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.
З урахуванням викладеного, та враховуючи, що відповідно положень КПК України цивільний позов може бути розглянутий судом по суті лише у випадку визнання обвинуваченого виним, суд вважає необхідним цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 106 761 грн. 84 коп. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. залишити без розгляду.
Посилання представника потерпілої ОСОБА_8 як на підставу у відмові в задоволені клопотання стороні захисту щодо закриття кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не визнав своєї вини у скоєні злочину та вимог цивільного позову у кримінальному провадженні, суд не може прийняти, оскільки визнання вини є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови у задоволенні заявленого клопотання. Крім цього ст.49 КК України не передбачає, як умову звільнення від кримінальної відповідальності, визнання особи своєї винуватості у вчиненні злочину.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284-286, 395, ч.2 ст.376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження № №0000689 від 28.08.2015 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, - закрити. у зв`язку із закінченням строку давності.
Цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 106 761 грн. 84 коп. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська ОСОБА_1