ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 450/1357/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/163/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

потерпілого- ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-кп/817/163/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 04.03.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за ч.3 ст.27 - п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 -п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27-ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого у АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , зокрема, обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.27 - п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 -п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 - ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України .

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, до 08 травня 2020 року включно.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді застави, встановленої апеляційний судом Львівської області 02.02.2017 року або домашній арешт по місцю проживання.

Мотивує скаргу недоведенням прокурором обгрунтованості висунутої відносно нього підозри, оскільки на думку апелянта, стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження причетності до вчинення ним інкримінованого злочину, а також недоведення продовження існування ризиків, визначених ст.177 КПК України і неможливості застосування до нього більш мякого запобіжного заходу.

Вказує, що інкримінованого йому злочину не вчиняв, а тому не має наміру переховуватись від суду, також у нього є сім`я та він зацікавлений у спокійному житті.

Також вказує на незаконність його затримання, оскільки станом на момент затримання він жодних злочинів не вчиняв, у сторони обвинувачення доказів щодо інкримінованих йому злочинів не було, слідчий доручення оперативним працівникам на затримання не давав та до слідчого судді за ухвалою на затримання не звертався.

Вважає істотним порушенням кримінального процесуального закону ігнорування судом рішення Апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 року, згідно якого йому було продовжено строк тримання під вартою до 21.03.2017 року з визначенням розміру застави, яка була негайно внесена.

Звертає увагу суду на тривалість його перебування під вартою, а саме 3 роки та 6 місяців, а також наявність у нього ряду захворювань, з огляду на які вважає його незаконне утримання в СІЗО катуванням з метою вплинути на нього задля отримання неправдивих свідчень та визнання вини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників, які підтримали свої апеляційні скарги з викладених у мотивів, прокурора та представника потерпілих, які вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

На розгляді в Шевченківському районному суді м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 - п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 -п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27-ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою суду від 04 березня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до 08 травня 2020 року включно.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_7 визнав доведеною обгрунтованість його підозри у скоєнні особливо тяжких злочинів, незменшення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, впливу ним на потерпілих, свідків, інших співучасників у даному кримінальному провадженні. При цьому в якості обставин, які їх підтверджують навів те, що злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 відноситься до категорії особливо тяжких, покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, та з врахуванням неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у зв`язку з потребою допиту всіх свідків зі сторони обвинувачення, дослідження письмових доказів та висновків експертів, врахував дані про особу обвинуваченого, стосовно якого на розгляді у суді є інші кримінальні провадження, його соціальні зв`язки та стан здоров`я, майновий та сімейний стан та прийшов до вірного висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Також розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

При цьому врахував практику ЄСПЛ відповідно до якої: особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції); розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Перевіряючи доводи апелянта щодо необґрунтованості клопотання прокурора колегія суддів приходить до висновку про те, що достатність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів суд зможе оцінити в нарадчій кімнаті під час прийняття остаточного рішення, а також враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і які не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявність ухвали апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 року в кримінальному провадженні що стосувалось лише вбивства не може бути підставою зміни запобіжного заходу, оскільки в подальшому обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалами слідчого судді, суду продовжувався неодноразово запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави у кримінальному провадженні про обвинувачення за ч.3 ст.27 - п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 -п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 - ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, які як обєднувались з іншими провадженнями так і виділялись з них.

Оцінюючи доводи про неправомірність застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу зважаючи на його стан здоров`я, то суд зазначає, що чинним законодавством гарантована та передбачена можливість надання особам, що перебувають під вартою, належної медичної допомоги та стаціонарного лікування в спеціалізованих закладах МОЗ з орієнтовного переліку, де керівництвом установи поперднього увязнення забезпечується цілодобова охорона особи, узятої під варту.

Твердження обвинуваченого про незаконність йоо затримання в порядку ст.208 КПК України стосується порушення його особистих прав, не стосується обставин, які підлягають доказуванню у відповдінсоті до ст.91 КПК України та повинно оскаржуватись в порядку ст.206 КПК України в суді першої інстанції, а тому не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

З урахуванням вищенаведного, колегія суддів вважає, що ухвала суду щодо ОСОБА_15 є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 04.03.2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді