Справа № 167/504/19 Провадження №11-кп/802/32/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 липня 2019 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, судимий: вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2013 за ч.ч. 1, 2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2014 за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 08.04.2014 за ч.2 ст.189, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 18.01.2019 з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вироком вирішені питання про речові докази та судові витрати

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він, 07.03.2019 близько 17 год., перебуваючи в приміщенні кухні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy J4 Plus Pink», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 3435,83 грн. та зарядний пристрій вартістю 126,67 грн., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №153 від 18.03.2019, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 3562,50 грн.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання у виді арешту. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, потерпілу, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції в повній мірі дотримав вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_9 раніше притягався до кримінальної відповідальності та негативно характеризується за місцем проживання.

Звертає апеляційний суд увагу і на те, що в потерпілої відсутні претензії до обвинуваченого, потерпіла просмила суворо не карати обвинувченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих злочином збитків, а обтяжуючою обставиною вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, і це не оспорюється прокурором.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, саме у виді арешту.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд не вбачає.

Доводи прокурора, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 липня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді