Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/1555/19
номер провадження 1-кп/368/217/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000515 від 11.11.2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріховець Сквирського району Київської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
?27.11.2017 року вироком Сквирського районного суду Київської області за ст.. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 на виконання договору про надання робіт укладеного між ним, ТОВ «Мойдодир» та третьою стороною в особі державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115) 11.11.2019 р. приблизно о 07 год. 40 хв., прибув до ТОВ «Мойдодир», розташованого за адресою: вул. Каштанова, 97, м. Кагарлик, Київської області,для виконання робіт за вказаним договором.
В подальшому ОСОБА_3 , 11.11.2019 р., після закінчення робочого часу, приблизно о 17 год. 20 хв. йдучи у напрямку автобусу, на якому здійснюється перевезення засуджених залучених до робіт за межами установи виконання покарань, та який знаходився біля прохідної ТОВ «Мойдодир», розташованого за адресою: вул. Каштанова, 97, м. Кагарлик, Київської області, вийшовши за межі прохідної помітив на землі прозорий поліетиленовий пакет. Піднявши та розкривши пакет виявив суху подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження. Переконавшись за зовнішнім виглядом та запахом в тому, що вказана речовина є наркотичним засобом «канабіс» у ОСОБА_3 виник прямий визначений умисел на придбання та зберігання для подальшого вживання наркотичної речовини «канабіс», без мети подальшого збуту. Далі, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, реалізуючи прямий визначений умисел на незаконне придбання наркотичного засобу, усвідомлюючи при цьому, що рослини коноплі є наркотичним засобом, обіг якого заборонено відповідно до чинного законодавства, порушуючи порядок обігу наркотичних засобів вирішив забрати собі пакет з сухою подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження та його положив до спідньої білизни, в яку був одягнений, тим самим здійснив незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, - «канабіс».
В подальшому усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, реалізуючи прямий визначений умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу, порушуючи порядок обігу наркотичних засобів,продовжуючи свої злочинні дії, реалізовуючи прямий визначений умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_3 11.11.2019 р., приховуючи від інших осіб згорток з наркотичним засобами слідуючи з м. Кагарлик Київської області в с. Зікрачі, Кагарлицького району Київської області, а саме до державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)», зберігав вище вказану наркотичну речовину в спідній білизні, в яку був одягнений, тим самим вчинив незаконне зберігання наркотичного засобу.
По прибуттю до контрольно-пропускного пункту державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)», що знаходиться в с. Зікрачі, Кагарлицького району, Київської області 11.11.2019 р., при проходженні перевірки молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки,відповідно до ч. 5 ст. 102 КВК України ОСОБА_3 запрошено до кімнати для проведення короткострокових побачень. В ході проведення огляду, приблизно о 18 год. 10 хв., що проводився працівникам Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» ОСОБА_3 , усвідомлюючи неминучість викриття його у незаконному зберіганні наркотичних засобів, видав працівникам установи виконання покарань пакет з сухою подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження.
Згідно з висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № 11-2/7575 від 29.11.2019, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 6,31 грам.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що в нього виникли деякі сімейні проблеми і він чув від інших, щоб розрядити себе необхідно покурити. Він після робочого дня йшов до автобуса і на дорозі виявив три згортки, які не відкривав і вирішив відкрити у колонії. Він здогадувався, що там наркотичний засіб. Шкодує, що так вчинив та більше такого робити не буде. Просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності його позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний у вчиненні злочину та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 23 серпня 2013 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Оріховець Сквирського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики, виданою начальником Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, має середню освіту, неодруженого, уродженця с. Оріховець Сквирського району Київської області та жителя до засудження АДРЕСА_1 , до засудження був студентом Таращанського агротехнічного коледжу, раніше не судимий. По теперішній справі засудженого 27.11.2017 р. Сквирським районним судом Київської області за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. За період перебування у Київському СІЗО порушень не допускав, стягнень не мав. До праці в СІЗО не залучався, заходи заохочення не застосовувались. У державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» відбуває покарання з 13.08.2018 року. За час відбування покарання характеризується з негативної сторони, три рази допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі один раз поміщався в дисциплінарний ізолятор. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається виконувати законні вимоги персоналу установи виконання покарання. Намагається самостійно виконувати роботу з самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Засуджений має два заохочення від керівництва установи та має не зняте та непогашене стягнення.

Згідно вимоги про судимість від 05.12.2019 р. станом на 05.12.2019 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше судимий, а саме: Сквирського районного суду Київської області за ст.. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Кагарлицька центральна районна лікарня» поліклініки № 824 обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Кагарлицька центральна районна лікарня» поліклініки № 692 обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України - злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, обсяг наркотичного засобу, який є предметом кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який характеризується посредньо.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді арешту, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Суд вважає недоцільним призначати штраф обвинуваченому, оскільки він не працює, відсутності місця роботи та джерел доходу, а тому недоцільно покладати на нього додатковий фінансовий тягар.
Що стосується покарання у виді виправних робіт, то вказане покарання не можливо його призначити обвинуваченому, так як вказане покарання відбувається за місцем роботи, однак обвинувачений зараз відбуває покарання, що унеможливлює призначення даного виду покарання.
До матеріалів кримінального провадження долучена копія вироку Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2017 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30.01.2018 р. (невідбута частина покарання за даним вироком становить 2 роки 11 місяців 3 дня позбавлення волі), тому остаточне покарання за даним вироком йому слід призначати з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та з урахуваннях ст.. 72 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також соціальної реабілітації. Саме таке покарання, яке слід відбувати реально, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, попередження вчинення нових злочинів. Підстав для призначення більш м`якого покарання, суд не знаходить, оскільки враховує ставлення обвинуваченого до скоєного (вину не визнав, не розкаявся), його особи, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2017 року у виді 2 років 10 місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, та із застосуванням положень ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає 1 день арешту, визначивши остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 26.12.2019 р.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № 11-2/7575 від 29.11.2019 р. в сумі 942 (дев`ятсот сорок дві) грн. 06 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: експертний пакет № 0007669 із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, який передано на зберігання в кімнату речових доказів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1