ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1106/20 Справа № 206/6614/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
засудженого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання.
Зазначає, що засуджений вперше притягується до кримінальної відповідальності, відбув необхідну частину призначеного покарання, за цей час став на шлях виправлення, про що свідчать позитивні характеризуючи дані, зразкова поведінка та сумлінне ставлення до праці, наявність 9 заохочень, на час розгляду клопотання має вже 10 заохочень, що в сукупності вказують на його готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Також ОСОБА_7 за власною ініціативою здобув професію електро-газозварювальника, має власне житло та міцні соціальні зв`язки з родиною, яка на нього чекає, своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого про умовно-достроково останнього від відбування покарання.
Суд зазначив, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень (достроково зняте), ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.

До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 27.01.2022 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, сама по собі наявність дев`яти заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.
Вислухавши суддю - доповідача, доводи засудженого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суди при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення зобов`язані дослідити весь період відбування засудженого за вироком суду та враховувати, що підлягають умовно - достроковому звільненню ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання захисника повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , судом враховано, що засуджений відбув 2/3 строку покарання. При цьому судом зазначено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, фактично відбувши покарання у місцях позбавлення волі з 26.03. 2015 року та судом було враховано його поведінку та наявність заохочень та з 27.04. 2018 року засудженому було замінено позбавлення волі на більш м`яке покарання та він відбуває покарання у виді обмеження волі.

Крім того, відсутність у засудженого стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін. Сама по собі наявність 4 заохочень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст.81 КК України, оскільки відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Також, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що лише наявність 9 заохочень за весь період відбування покарання хоча і характеризують позитивно особу засудженого, однак з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення ОСОБА_7 не вказують.
Доводи апеляційної скарги захисника про наявність у засудженого власного житла та міцних соціальні зв`язки з родиною, хоча і мають місце, але, враховуючи вищенаведене, не є безумовними підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 539, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4