У Х В А Л А

26 червня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

законного представника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000561 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Таранівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має повну середню освіту, не одружений, студент Харківського машинобудівного коледжу, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акта №0000561 від 23.08.2019 ОСОБА_6 обвинувачується у вбивстві, вчиненому через необережність.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000561 ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 03 липня 2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт на строк до 02 вересня 2019 року, із забороною ОСОБА_6 залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 .

Під час судового розгляду ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11 грудня 2019 року застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід - домашній арешт із забороною йому залишати своє житло в АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години по 06:00 годину наступного дня, зі строком дії ухвали до 11.02.2020.

В подальшому, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід - домашній арешт із забороною йому залишати своє житло в АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години по 05:00 годину наступного дня, зі строком дії ухвали до 03.05.2020.

У зв`язку із заходами, які вживаються у державі згідно з постановою КМУ №211 від 11.03.2020, судові засідання відкладалися, а строк запобіжного заходу не продовжувався та припинив дію.

26.06.2020 під час судового розгляду прокурор Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу - домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житло в період доби з 20:00 години по 06:00 годину наступного дня.

На обґрунтування клопотання зазначено, що метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи репутацію обвинуваченого, який навчається, обвинувачується у злочині, вчиненому у неповнолітньому віці, з урахуванням тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у злочині, на думку прокурора, наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби.

Потерпіла ОСОБА_4 , її представник ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 проти клопотання заперечував мотивуючи відсутністю підстав для застосування запобіжного заходу. Водночас, у разі застосування запобіжного заходу просив обрати особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_8 проти клопотання прокурора заперечували з мотивів, викладених захисником.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні необережного кримінального правопорушення середньої тяжкості, відповідальність за вчинення якого, передбачена частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України.

Прокурором не надано доказів існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню чи вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України, вказує на наявність ризику переховування від суду.

Оцінивши обставини, визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, передбачені частиною першою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд взяв до уваги, що випадків порушення умов раніше застосованих запобіжних заходів з боку обвинуваченого не було, зі спливом часу ризики, що є підставою для застосування запобіжного заходу, зменшилися, а тому відсутні підстави для встановлення обвинуваченому більш суворих обмежень, порівняно з тими, що були передбачені попередньою ухвалою про застосування запобіжного заходу.

Водночас, відсутні і підстави для застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

За таких обставин, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків належить частково задовольнити клопотання сторони обвинувачення та застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною йому покидати житло в період часу з 20:00 години по 05:00 годину наступного дня.

Також, відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на обвинуваченого ОСОБА_6 належить покласти обов`язки: не виїзжати за межі Харківської області без дозволу суду; прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за кожною вимогою або повідомляти про неможливість прибуття.

Відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 131, 176, 181, 194, 199, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити частково.

2. Застосувати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт із забороною йому залишати своє житло в АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години по 05:00 годину наступного дня.

3. Решту клопотання залишити без задоволення.

4. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїзжати за межі Харківської області без дозволу суду; прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за кожною вимогою або повідомляти про неможливість прибуття.

5. Ухвалу для виконання передати Зміївському ВП ГУНП в Харківській області.

6. Строк дії ухвали визначити до 26.08.2020.

7. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1