ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/761/20 Справа № 206/4163/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480 від 05 травня 2019 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , на вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 05.05.2019 приблизно о 17 год. 50 хв., знаходився в маршрутному таксі № 21 сполученням «Ігрень-Центр», слідуванням з житлового масиву Ігрень Самарського району до центру міста Дніпро де між ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під час руху і проїжджаючи Самарський міст і на відстані близько 400 метрів нижче від нього по вул. Маршала Малиновського у м. Дніпро, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою на адресу один одного. Під час конфлікту, у ОСОБА_5 , виник умисел направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , реалізуючи який, у той же день, час та місці, знаходячись в проході салону вище зазначеного маршрутного таксі в безпосередній близькості до останніх, дістав з чохла на брючному ремні справа туристичний ніж моделі «2487» марки «GRAND WAY», та утримуючи його в правій руці, розуміючи небезпеку настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті двох потерпілих та бажаючи їх настання, умисно, послідовно наніс ним два удари ОСОБА_10 в ліву частину грудної клітини, в область життєво важливих органів. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на позбавлення життя двох осіб, розуміючи небезпеку настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті двох потерпілих та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи умисно, продовжуючи утримуючи ніж в правій руці наніс ним два удари ОСОБА_9 в передню черевну стінку праворуч та два удари у грудну клітину ліворуч, в область життєво важливих органів. Вважаючи, що всі дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ним виконані, ОСОБА_5 покинув вище зазначене маршрутне таксі, яке зупинилось в зазначеному місці нижче Самарського мосту, вийшов з нього та намагався втекти з місця скоєння злочину, при цьому чинив опір, відмахуючись ножем, але не зміг втекти, оскільки був затриманий іншими пасажирами маршрутного таксі. Разом з тим, злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , не було ОСОБА_5 доведено до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, оскільки потерпілим було вчасно надано медичну допомогу, що забезпечило збереження їх життя.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, також заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок як незаконний з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений, вказує, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не взято до уваги показань свідків щодо поведінки як потерпілого, так і обвинуваченого під час вчинення злочину та після нього. Разом з цим, обвинувачений зазначає, що із показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 слідує, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_10 , який вів себе агресивно по відношенню до нього та його жінки, що і підтвердив сам ОСОБА_10 в судовому засіданні та наголошує на тому, що в нього не було умислу на заподіяння смерті потерпілим. Обвинувачений звертає увагу на те, що з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на той момент він не був знайомий, а також й на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 було заподіянно випадково в процесі бійки між ним та ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України. При призначенні покарання врахувати у якості пом`якшуючої покарання обставини скоєння злочину обвинуваченим в стані сильного душевного хвилювання.
Вимоги скарги захисник обгрунтовує невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, захисник вказує, що в діях його підзахисного був відсутній умисел на заподіяння смерті потерпілим та судом не було надано оцінку факту наявності у ОСОБА_5 можливості довести злочин до кінця і при бажанні вбити потерпілих, оскільки ніхто з присутніх не намагався зупинити його та перешкодити доведенню умислу на вбивство до кінця. Окрім того, захисник наголошує, що судом не враховано характер та технічні характеристики знаряддя злочину - туристичного ножа, й не обгрунтовано доводів сторони захисту про хаотичний характер ударів обвинуваченого, який свідчить про відсутність цілеспрямованості усіх його ударів в життєво важливі органи. Також, судом не взято до уваги стан алкогольного сп`яніння потерпілого, який обумовив його агресивну поведінку, та спровокував обвинуваченого на неадекватну реакцію. Захисник звертає увагу й на те, що за суперечливості доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданих апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України визнав частково, його винуватість повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями потерпілих та свідків.
Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 05.05.2019 близько 17 год. 50 хв., він разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 їхав в маршрутному таксі №21 по вул. М.Малиновського, в напрямку Центру із сторони Ігрені, під час руху по Рибальському мосту між ним, ОСОБА_5 та дружиною обвинуваченого виник словесний конфлікт, після якого він із ОСОБА_5 почав штовхатися плечима та ліктями. Коли закричала його дружина про те, що в неї кров, він звернув увагу і на себе та побачивши кров, зрозумів, що ОСОБА_5 наніс їм удари і порізав ножем. Зазначив, що коли маршрутка зупинилась ОСОБА_5 почав тікати та він й ще три чоловіки наздогнали його. На думку потерпілого, ОСОБА_5 хотів їх убити, але це не вийшло через те, що лезо ножа було недостатньо довгим і їм надали медичну допомогу своєчасно.
Потерпіла ОСОБА_9 , суду пояснила, що 05.05.2019 близько 17 год. 50 хв., вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 їхала в маршрутному таксі № 21 по вул. М.Малиновського, в напрямку Центру із сторони Ігрені. Під час руху на Рибальському мості, та на зупинках періодично підсаджувались люди, була штовханина в салоні та на її прохання пройти далі по салону на неї почала кричати ОСОБА_15 - жінка обвинуваченого, почалась сварка, хто перший, кого штовхнув та кому саме нанесли перший удар вона вже не пам`ятає. ОСОБА_5 наніс їй 4 удари ножем правою рукою та вона вважає, що це було навмисно і він хотів її вбити, однак цього не сталось, оскільки ОСОБА_5 почав тікати, але його наздогнали та затримали. Вважає, що ОСОБА_5 припинив свої дії тому, що пасажири почали кричати аби викликали поліцію та наполягала на тому, що ОСОБА_5 хотів вбити її та ОСОБА_10 , оскільки удари наносились в життєво важливі органи.
Обвинувачений ОСОБА_5 частково підтвердив показання потерпілих, та пояснив, що він приблизно о 17 год. 40 хв., знаходився в маршрутному таксі № 21 сполученням «Ігрень-Центр», де між ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка, яка супроводжувалась нецензурною лайкою на адресу один одного, проте він почав заспокоювати ОСОБА_10 який в свою чергу на це не реагував та почав наносити удари руками його дружині ОСОБА_15 , потім наніс йому два удари та розбив окуляри. Окрім того, пояснив, що у нього при собі був ніж, який він брав із собою на кладовище, довжина леза вказаного ножа складає приблизно 9-10 см. та дістав ножа щоб налякати ОСОБА_10 та припинити його дії, оскільки він фізично за нього сильніший, але ОСОБА_10 цього не злякався і через це він наніс йому один удар ножем, після чого вони схопились за руки, штовхались декілька хвилин і після того, як ОСОБА_10 штовхнув його коліном він наніс йому ще один удар ножем. Звідки травми взялись у ОСОБА_9 він сказати не може, умислу їх наносити їй у нього не було, але допускає можливість, що при боротьбі із ОСОБА_10 він міг нанести їй ці удари. Не заперечував що зазначені тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 могли отримати від його дій, але умислу на вбивство у нього не було, він тільки хотів захистити себе і свою дружину.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 05.05.2019 приблизно в 17 год. 00 хв. 18 год. 00 хв. вона їхала в маршрутному таксі №21 разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 , в салоні маршрутного таксі було багато людей і позаду них стояла молода пара - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які поводили себе агресивно, почали ображати її і чоловіка, вони їм відповіли і тоді ОСОБА_10 кулаком правої руки наніс їй один удар в область ока, після чого маршрутне таксі зупинилось, всі вийшли на вулицю і ОСОБА_10 схопив її за куртку і кинув на асфальт, що було потім вона не може сказати, оскільки їй стало погано, прийшла в себе тільки тоді, коли вже приїхала швидка і поліція, від дій ОСОБА_10 вона отримала тілесні ушкодження. Не бачила щоб ОСОБА_5 наносив комусь тілесні ушкодження, стосовно ножа пояснила, що її чоловік, ОСОБА_5 брав ніж із собою на кладовище, аби різати гілки, та не бачила аби під час конфлікту він наносив вказаним ножем удари потерпілим.
Свідок ОСОБА_11 , пояснив, що 05.05.2019 приблизно в 17 год. 00 хв. 18 год. 00 хв. він їхав з ж/м. Ігрень в напрямку Нового Центру м.Дніпро, разом із ОСОБА_12 , на зупинці «Синівка» до салону зайшов ОСОБА_5 разом із дружиною та між ним і потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 почався словесний конфлікт через місця в салоні маршрутного таксі, після чого ОСОБА_10 в тисняві один раз попав рукою ОСОБА_5 в обличчя та розбив йому окуляри й між ними почалась штовханина. Свідок зазначив, що не бачив, щоб в салоні маршрутки хтось чіпав дружину ОСОБА_5 . Коли в маршрутному таксі пасажири почали кричати він побачив у ОСОБА_5 ніж. Після того, як маршрутне таксі зупинилось між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 почалась бійка за межами маршрутного таксі. Свідок зазначив, що самих ударів потерпілим ножем він не бачив, в якій саме руці ОСОБА_5 тримав ніж він не пам`ятає, сам конфлікт в маршрутному таксі тривав близько 4 хвилин та почався на з`їзді з мосту, від потерпілої ОСОБА_9 він чув як вона сказала «у мене кров, він мене порізав». Вважає що ініціаторами конфлікту були саме ОСОБА_9 та жінка ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 05.05.2019 приблизно в 17 год. 00 хв. 18 год. 00 хв. вона їхала з ж/м. Ігрень в напрямку Нового Центру м.Дніпро, разом із ОСОБА_11 , де в салоні маршрутного таксі почався конфлікт між жінками, як пізніше вона дізналась між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , в який потім втрутились і ОСОБА_10 разом із ОСОБА_5 , вони почали штовхатися. Вона побачила в правій руці у ОСОБА_5 ніж. Коли люди вийшли із салону, то ОСОБА_9 сіла на сидіння, підняла футболку і вона побачила на її тілі кров і порізи, щоб наносили удари дружині ОСОБА_5 в салоні маршрутки вона не бачила та зазначила, що ОСОБА_9 щодо ОСОБА_5 та його дружини ніяких дій не вчиняла.
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_13 надали суду аналогічні показання та підтвердили встановлені судом фактичні обставини, викладені у вироку.
На думку колегії суддів, покази вказаних свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст.115 КК України.
Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема:
- протоколами прийняття заяви від ОСОБА_9 від 05.05.2019 про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2 а.п. 37);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 05.05.2019, згідно якого оглянута ділянка місцевості по вул. М.Малиновського (т. 2 а.п. 15-16);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 05.05.2019, згідно якого оглянута ділянка місцевості по вул. М.Малиновського та автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 311 CDI білого кольору № НОМЕР_1 (т. 2 а.п. 18-21);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 05.05.2019, згідно якого в приймальному відділенні 6 міської лікарні було оглянуто речі потерпілої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 22-24);
- протоколом огляду від 06.05.2019, згідно якого вилучались зрізи нігтів у ОСОБА_5 (т. 2 а.п. 25);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2019, за участю ОСОБА_10 , згідно якого він впізнав особу на фотознімку №3, як особу, яка 05.05.2019 у маршрутному таксі №21 нанесла удари йому та його дружині ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 31-33, 34);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2019, за участю ОСОБА_9 , згідно якого вона впізнала особу на фотознімку №2, як особу, яка 05.05.2019 у маршрутному таксі №21 нанесла удари ножем їй та її чоловіку, ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 42-44, 45);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2019, за участю свідка ОСОБА_13 , згідно якого він впізнав особу на фотознімку №1, як особу, яка 05.05.2019 в маршрутному таксі №21, біля Рибальського мосту спричинила тілесні ушкодження двом пасажирам, чоловікові та жінці (т. 2 а.п. 50-52, 53);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.06.2019, за участю свідка ОСОБА_11 , згідно якого він впізнав особу на фотознімку №3, як особу, яка 05.05.2019 в маршрутному таксі №21, біля Рибальського мосту спричинила тілесні ушкодження двом пасажирам, чоловікові та жінці (т. 2 а.п. 58-60, 61);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2019, за участю свідка ОСОБА_16 , згідно якого він впізнав особу на фотознімку №2, як особу, яка 05.05.2019 нанесла удари чоловіку та жінці, котрі їхали у маршрутному таксі №21 (т. 2 а.п. 70-72, 73);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2019, за участю свідка, згідно якого він впізнав особу на фотознімку №1, як особу, яка 05.05.2019 вчинила конфлікт у маршрутному таксі № 21, внаслідок чого спричинила удари ножем у черевну порожнину чоловіку та жінці, котрі були пасажирами вказаного маршрутного таксі (т. 2 а.п. 100-102, 103);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 20.06.2019 за участю потерпілого ОСОБА_10 , згідно якого він показав механізм нанесення йому ударів ОСОБА_5 05.05.2019 приблизно о 17 год. 00 хв. у маршрутному таксі №21 (т. 2 а.п. 119-124);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 20.06.2019 за участю потерпілої ОСОБА_9 , згідно якого вона показала механізм нанесення їй ударів ОСОБА_5 05.05.2019 у маршрутному таксі №21 (т. 2 а.п. 125-130);
- висновком судової експертизи зброї №7/3.3/522 від 18.07.2019, згідно якої, ніж, наданий на дослідження вилучений 05.05.2019 під час огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. М.Малиновського, на відстані 200 м. від ділянки 148Б по вул. М.Малиновського в м. Дніпро, не є холодною зброєю, ніж, наданий на дослідження, є різновидом ножів господарсько-побутового призначення ножем туристичним моделі «2487», виготовленим промисловим способом під торговою маркою «GRAND WAY» (т. 3 а.п. 80-83);
- висновком судово-імунологічної експертизи №872 від 03.06.2019 про групову належність крові потерпілого ОСОБА_10 (т. 3 а.п. 30-31);

- висновком судово-імунологічної експертизи №871 від 03.06.2019 про групову належність крові потерпілої ОСОБА_9 (т. 3 а.п. 35-36);

- висновком судово-імунологічної експертизи №911 від 13.06.2019 про групову належність крові ОСОБА_5 (т. 3 а.п. 40-41);

- висновком судово-цитологічної експертизи №583 від 08.07.2019 відповідної до якої, в піднігтьовому змісті обох руку ОСОБА_5 встановлена наявність крові та за результатами дослідження якої не виключається можливість її походження від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (т. 3 а.п. 5-8);

- висновком судово-цитологічної експертизи №582 від 08.07.2019, відповідної до якої, в виявлених змішаних слідах крові та поту в змивах з долонь обох рук ОСОБА_5 , не виключається можливість їх походження від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (т. 3 а.п. 14-16);

- висновком судово-цитологічної експертизи №584 від 08.07.2019, згідно якої наданому на дослідженні ножі, вилученому 05.05.2019 під час огляду місця події за адресою: м.Дніпро, вул.М.Малиновського було виявлено наявність крові та визначений білок людини, що дає можливість допустити згідно групової належності крові, її походження від ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (т. 3 а.п. 23-26);

- висновком судово-імунологічної експертизи №912 від 21.06.2019, відповідно до якої, виявлена на марлевому тампоні, вилученому 05.05.2019 під час огляду автомобілю Mersedes Benz Sprinter № НОМЕР_2 кров людини, не виключається її походження від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та виключається її походження від ОСОБА_5 (т. 3 а.п. 45-47);

- висновком судово-імунологічної експертизи №913 від 03.07.2019, відповідної до якої слідів крові на футболці, на піджаку, на черевику на праву ногу, з урахуванням групової приналежності крові потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_18 та ОСОБА_5 , не виключається можливість походження крові від підозрюваного ОСОБА_5 , також не виключається можливість змішування крові ОСОБА_5 і потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , походження крові на штанах не виключається від ОСОБА_9 та від ОСОБА_10 (т. 3 а.п. 51-58);

- висновком судово-імунологічної експертизи №914 від 05.07.2019, відповідно до якої наданій на дослідження спортивній кофті, майці та спортивних штанах, які належать ОСОБА_9 знайдена кров, та не виключається можливість її походження від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та виключається можливість її походження від ОСОБА_5

- висновком судово-імунологічної експертизи №915 від 05.07.2019, відповідно до якої наданій на дослідження футболці чорного кольору та джинсах синього кольору, які належать ОСОБА_10 знайдена кров, та не виключається можливість її походження від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та виключається можливість її походження від ОСОБА_5 (т. 3 а.п. 71-75);

- висновком судово-медичної експертизи № 2201е від 11.07.2019, згідно якої ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани на грудній клітині ліворуч по передньо-пахвовій лінії в проекції 6-7-го міжребір`я (на відстані 126 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 12 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла) дном рани є підшкірно-жирова клітковина що відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день); проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення, яке розпочинається раною на грудній клітині ліворуч по задньо-пахвовій лінії ближче до краю реберної дуги ( на відстані 121, 5 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 11,5 см ліворуч від умовної серединої лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз та дещо зліва направо, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в плевральну порожнину, з подальшим ушкодженням лівого куполу діафрагми, проникає в черевну порожнину та подальшим ушкодженням верхнього полюсу селезінки, з явищем лівостороннього гемотораксу та внутрішньочеревної кровотечі що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (т. 3 а.с. 90-95);
- висновком судово-медичної експертизи № 2221е від 15.07.2019, згідно якої гр. ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною на межі середньо-ключичної та навкологрудинної лінії проекції 3-го міжребір`я (на відстані 121 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 2 см праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри та підшкірно-жирової клітковини і сліпо закінчується в м`яких тканинах грудної клітини праворуч; непроникаючого колото-різаного поранення черева праворуч, яке розпочинається раною по середньо-ключичній лінії, ближче до краю реберної дуги (на відстані 94 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 6.5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри та підшкірно-жирової клітковини і сліпо закінчується в м`яких тканинах черева праворуч; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по середньо-пахвовій лінії (на відстані 107 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 23 см ліворуч від умовної середньої лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри та підшкірно-жирової клітковини і сліпо закінчується в м`яких тканинах грудної клітини ліворуч, які відносятся до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день); проникаючого колото-різаного таракообдомінального поранення ліворуч, яке розпочинається раною на грудній клітині ліворуч від передньо-пахвової з переходом до середньо-пахвової лінії (на відстані 103 см вгору від підошовної поверхні лінії тіла), в просвіті якої підшкірно-жирова клітковина, далі переходить в раньовий канал, який йде згори донизу та дещо зліва направо, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в ліву плевральну порожнину з подальшим ушкодженням селезінки та хвоста підшлункової залози, з явищами лівостороннього гемо пневмотораксу та внутрішньочеревної кровотечі що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (т. 3 а.с. 102-110);
- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 145 від 21.06.2019, згідно якої ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інших хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період час, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.п. 115-118)
- речовими доказами у провадженні (т. 2 а.п. 157-158, 159).
Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15 ч. 2, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, з таких підстав.
Відповідно до ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Згідно із ч. 1 ст. 15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Частиною другою статті 15 КК України передбачено, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, умисним тяжким тілесним ушкодженням є умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.
Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.
Отже, розмежовуючи поняття «замах на вбивство» та «умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження», необхідно з`ясувати зміст і спрямованість умислу винуватого, тобто вирішити питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяла винувата особа. Для цього необхідно враховувати сукупність усіх обставин вчиненого діяння, і врахуванню підлягає не лише поведінка винуватого до, під час та після скоєння злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізація поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, а й спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину, причини припинення злочинних дій.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілим удари ножем, в тому числі у життєво-важливі органи, а саме: ОСОБА_10 - проникаюче колото-різане торакоабдомінальне поранення, яке розпочинається раною на грудній клітині ліворуч по задньо-пахововій лінії ближче до краю реберної дуги, далі переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз та дещо зліва направо, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в плевральну порожнину, з подальшим ушкодженням лівого куполу діафрагми, проникає в черевну порожнину та подальшим ушкодженням верхнього полюсу селезінки, з явищем лівостороннього гемотораксу та внутрішньочеревної кровотечі що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та ОСОБА_9 - проникаюче колото-різане таракообдомінальне поранення ліворуч, яке розпочинається раною на грудній клітині ліворуч від передньо-пахвової з переходом до середньо-пахвової лінії, в просвіті якої підшкірно-жирова клітковина, далі переходить в раньовий канал, який йде згори донизу та дещо зліва направо, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в ліву плевральну порожнину з подальшим ушкодженням селезінки та хвоста підшлункової залози, з явищами лівостороннього гемопневмотораксу та внутрішньочеревної кровотечі що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння смерті потерпілим підтверджється подальшими діями ОСОБА_5 , а саме тим, що після нанесення ударів обвинувачений не намагався надати потерпілим першу медичну допомогу, не викликав швидку допомогу, а намагався втекти з місця скоєння злочину та був затриманий іншими пасажирами маршрутного таксі, при цьому чинив опір, відмахуючись ножем, а також, кількістю заподіяних ножових поранень, їх локалізацією та ступенем тяжкості, що в цьому випадку дає підстави зробити висновок про спрямованість умислу ОСОБА_5 та вчинення ним закінченого замаху на умисне вбивство двох осіб.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що припинення особою своїх дій, після завдання цілеспрямованого удару ножем у життєво-важливий орган - в грудну клітку, не може свідчити про відсутність прямого умислу на вбивство, оскільки особа вже вчинила всі дії, які вважала за необхідне вчинити для вбивства потерпілих, але їх смерть не настала з причин, незалежних від його волі, а внаслідок своєчасного надання медичної допомоги.
Отже, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011), а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника й перекваліфікації дій ОСОБА_5 на ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених в апеляційних скаргах, не має.
Також, колегія суддів критично відноситься до тверджень захисника про те, що ОСОБА_5 під час вчинення злочину перебував у стані сильного душевного хвилювання, з огляду на таке.
Так, статтею 123 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.
При цьому, суб`єктивна сторона цього злочину характеризується не лише умислом, а й тяжким емоційним станом винного, який значною мірою звужував здатність особи усвідомлювати свої дії або керуватися ними. Необхідною умовою кваліфікації дій особи за вказаною статтею є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути, як фізичне (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (погроза завдання фізичної, моральної чи майнової шкоди, тощо). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.
Як видно з матеріалів провадженя та показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 ні під час вчинення ним злочину, так і до цього ніякого протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи не застосовували.
З показань потерпілих та вказаних свідків слідує, що можливі взаємні лайливі висловлювання між потерпілими і обвинуваченим і його дружинорю не можуть бути розцінені, як такі, що особливо принижували гідність чи ганьбили честь обвинуваченого або близьких йому осіб та могли викликати у нього стан фізіологічного афекту - сильного душевного хвилювання.
Отже, з огляду на викладене, доводи сторони захисту про те, що обвинувачений під час вчинення ним злочину перебував у стані сильного душевного хвилювання, є неспроможними.
Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що суд необгрунтованого відкинув показання свідка ОСОБА_15 про те, що вона повідомила про факт нанесення потерпілим ударів в маршрутці їй та обвинуваченому, колегія суддів вважає їх необгрунтовними та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до показів ОСОБА_15 , оскільки вона є дружиною обвинуваченого та її покази в цій частині спростовуються іншими доказами у провадженні.
При цьому, з матеріалів провадження видно, що свідки та потерпілі під час судового розгляду давали логічні, послідовні показання, які узгоджуються між собою та із доказами наявними в матеріалах провадження й, зокрема, сам потерпілий ОСОБА_10 , не заперечував можливості нанесення удару долонею ОСОБА_15 , проте лише на вулиці після затримання обвинуваченого та для того щоб вона не заважала йому потрапити до своєї дружини, що підтвердили й свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , які пояснили, що вони не бачили, щоб в салоні маршрутки хтось чіпав дружину ОСОБА_5 .
Окрім того, судом вірно зазначено, що легкі тілесні ушкодження ОСОБА_15 були отримані за межами маршрутного таксі, коли вона вийшла з нього разом з ОСОБА_5 , після вчинення ним злочину, а отже відповідно до положень ст. 337 КПК України, не можуть бути предметом розгляду цього кримінального провадження.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дослідженні всі обставини кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 .
Також, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного обвинуваченому покарання, яке визначено у відповідності до вимог ст.ст .50, 65 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, обставин провадження та його наслідків та особи обвинуваченого, який на обліку у лікаря - нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, характеризується посередньо, та саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4