Провадження № 11-кп/824/1675/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України

У Х В А Л А
іменем України

01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28.11.2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на два місяці, тобто до 26.01.2020 року включно з визначенням розміру застави 76 840 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Дарницького районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005213 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28.11.2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.01.2019 року включно з визначенням розміру застави 76 840 грн.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що на момент розгляду питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжували існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, продовження злочинної діяльності, вплив на потерпілих та свідків, які судом не допитані.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вказану ухвалу та зменшити йому суму застави.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, апеляційна скарга була направлена обвинуваченим з ДУ «Київський СІЗО», і, відповідно, Київським апеляційним судом всі виклики і повідомлення ОСОБА_7 здійснювалися через адміністрацію вказаної установи.

Разом з тим, з ДУ «Київський СІЗО» без виконання повернулися ухвали Київського апеляційного суду, та було зазначено, що ОСОБА_7 був звільнений із установи.

Оскільки обвинуваченим як заінтересованою особою, не було повідомлено Київський апеляційний суд про його місце перебування, а судом було вжито всіх передбачених КПК заходів для його повідомлення, зокрема, і за місцем проживання. колегія суддів приходить до висновку про те, що його неявка не перешкоджає розгляду поданої ним апеляційної скарги.

Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13.06.2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно зазначатися про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом було враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність; впливати на потерпілих та свідків, які не допитані судом.

Крім того, судом взяті до уваги дані про особу обвинуваченого, характер та тяжкість діянь, які йому інкримінуються.

Також, судом першої інстанції було враховано, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися і не зникли, та встановлені фактичні дані об`єктивно вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів також враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що оскаржувана ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 28.11.2019 року діяла до 26.01.2020 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, як і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28.11.2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на два місяці, тобто до 26.01.2020 року включно з визначенням розміру застави 76 840 грн. залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4