Справа № 569/974/20
УХВАЛА

01 квітня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004620 від 17.07.2019 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора заперечив.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного та просила суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК України ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року. Оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція) визначене право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Встановлено, що ОСОБА_5 тримається під вартою з грудня місяця 2019 року. На даний час, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак завершити кримінальне провадження не можливо, оскільки є необхідність відкладення розгляду справи з незалежних від суду причин.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Європейський суд у рішенні від 10 грудня 2011 року у справі «Харченко проти України» вказав на порушення пункту 3 ст. 5 Конвенції, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які можуть бути чітко вказані.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 раніше судимий, перебуває на замісній терапії, перебуває у цивільному шлюбі та має постійне місце проживання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про прододовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Змінити запобіжний захід з тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, звільнивши з-під варти у залі суду.

Обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 травня 2020 року.

Заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити строк дії ухвали до 30 травня 2020 року..

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 30 травня 2020 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 негайно доставляється до місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019, № 4-р/2019.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1