Провадження № 1-кп/734/223/19 Справа № 734/4173/19
В И Р О К

іменем України

26 грудня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР 16.04.2019 р. за № 0000034 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липин, Луцького району, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14 березня 2019 року Козелецького районного суду Чернігівської області за ч.5 ст.407, ст. 69 КК України до 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

08.10.2017 ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 2,4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової НОМЕР_2 від 11.10.2017 № 91 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 було зараховано до списків особового складу вище вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду курсанта навчальних зводів. В подальшому, 08.02.2018 солдат ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_5 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту) , затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (із змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту зобов`язує солдата ОСОБА_5 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (із змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 127-128Статуту, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний постійно вдосконалювати знання за фахом і методичні навички, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, з 17.03.2014 в країні почав діяти особливий період, який діє по даний час.

Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17 і 65 Конституції України, ст. ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 і 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України став на шлях злочинної діяльності в умовах особливого періоду, близько о 08 год. 00 хв. 03.04.2019без поважних на те причин та відповідного дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та має чітко визначені межі, чим вчинив самовільне залишення військової частини вчинене в умовах особливого періоду. В подальшому, 03.11.2019 о 08 год. 00 хв. солдата ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Солдат ОСОБА_5 , будучи відсутнім на військовій службі у період з 03.04.2019 по 03.11.2019 обов`язки військової служби не виконував та про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та показав, що після самовільного залишення військової частини з 03.04.2019 року по 03.11.2019 року перебував за місцем свого проживання. Скоїв дане кримінальне правопорушення, оскільки потрібно було доглядати за батьком, який є інвалідом ІІ групи. Намагався перевестись для проходження військової служби ближче до дому, але командування військової частини не пішло йому на зустріч. Висловив щире каяття та готовність нести покарання.

Крім показів обвинуваченого, вина ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

-Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2017 року № 91 про зарахування солдата ОСОБА_5 на продовольче забезпечення частини з 12 жовтня 2017 року (а.с. 38);

-Довідкою військово-лікарської комісії №30 від 25.01.2018 року про придатність солдата ОСОБА_5 до військової служби за контрактом за спеціальністю інструктор взводу (а.с.39);

-Контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу, укладеним 08 лютого 2018 року на три роки між ОСОБА_5 та командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 (а.с. 36-37);

-Доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення 03.04.2019 року близько 08.00 год. військової частини старшим солдатом ОСОБА_5 (а.с.31);

-Повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення старшим солдатом ОСОБА_5 , а саме самовільне залишення останнім військової частини, яке мало місце 03 квітня 2019 року (а.с.32);

-Актом службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 03 квітня 2019 року старшим солдатом ОСОБА_5 (а.с. 33-35).

Аналізуючи в сукупності перевірені у судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за контрактом самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах особливого періоду, тому його дії вірно кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, сприяння розкриттю злочину, давання правдивих показів, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, його батько є інвалідом ІІ групи довічно, ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 407КК України.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 був засуджений 14 березня 2019 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 5 ст. 407, ст. 69 КК України до 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні, новий злочин по даній справі вчинив в період невідбутого покарання за попереднім вироком, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України, приєднавши частково невідбуте покарання за попереднім вироком. Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України при складанні вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид покарання виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 371, 373- 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України та з урахуванням ст.72 КК України частково приєднати до покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання 1 (один) рік 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 03 листопада 2019 року, тобто моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя