Справа № 308/8333/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Скаргу мотивує тим, що у провадженні СВ прокуратури Закарпатської області знаходилось кримінальне провадження № 0000202 від 06.06.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 396, ч.1 ст. 384, ч.1 ст. 364 та ч.1 ст. 366 КК України. 13.11.2019 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження, з підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, яка ним отримана 16.12.2019 року. Дану постанову слідчого вважає незаконною та такою, що не можу бути обґрунтованою орган досудового розслідування не забезпечив ефективного досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000202 та зміст прийнятого слідчим рішення не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що слідчим не виконані всі необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі. А тому просить суд скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000202 та направити на продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, з підстав наведених у скарзі, просив слідчого суддю скаргу задовольнити. Зазначив , що незважаючи на очевидність співучасті ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення щодо нього, слідчий та процесуальний прокурор умисно надали йому статус свідка, при тому , що будучи допитаними в якості свідків 10.09.2018 року і ОСОБА_6 і ОСОБА_5 зобов"язались повертати викрадені у нього кошти. Також слідчий і прокурор на його думку навмисно не надали оцінку діям ОСОБА_5 у сукупності з іншими існуючими та зібраними доказами.

Слідчий ОСОБА_4 та представник прокуратури Закарпатської області в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а тому суд проводить розгляд справи у відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення заявника , дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, 13.11.2019 року старшим слідчим СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000202 від 06.06.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366,ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 384 та ч.1 ст. 396 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згдно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст.2, ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Слідчим суддею при розгляді скарги з`ясовано, що доводи заявника про недотримання вимог щодо всебічності та повноти проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000202 заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Зокрема, постанова вважається обґрунтованою, якщо вона відповідає таким вимогам: висновки, сформульовані в постанові, підтверджуються наявними доказами, слідчим враховано та досліджено всі докази, ці докази досліджено в сукупності, на підставі цих доказів можливим є тільки один висновок, висновки, сформульовані в постанові, не суперечать фактичним обставинам, резолютивна частина постанови повністю відповідає описово-мотивувальній частині.
Таким чином, мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття розслідування з наведенням доказів, що підтверджують наявність таких підстав.
Згідно ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити, зокрема, зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови, слідчий обмежився лише викладом відомостей, отриманих від допиту прокурора ОСОБА_7 та слідчого ОСОБА_8 , з посиланням на те, що вказані обставини, підтверджуються показами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також проведеними одночасними допитами декількох осіб, а також іншими доказами здобутими під час досудового розслідування, без конкретизації якими саме.

Таким чином слідчим не здійснено всього обсягу слідчих дій визначених КПК України для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а прийнята постанова не містить аналізу здобутих в ході досудового розслідування доказів з точки зору наявності чи відсутності ознак об`єктивної сторони злочинів, за ознаками яких внесені відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000202, у рішенні про закриття кримінального провадження слідчим не наведено обґрунтування мотивів прийняття постанови, з посиланням на положення КПК України, що є неприпустимим.

Слідчий чи представник прокуратури Закарпатської області в судове засідання не з`явилися, матеріали кримінального провадження № 0000202 не надали, доказів в обгрунтування прийнятого слідчим рішення не навів.

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що при проведенні досудового розслідування не вчинено необхідних слідчих дій для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

В той же час, відповідно до положень ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, а тому слідчий суддя скасовуючи оскаржувану постанову не вирішує питання про направлення матеріалів кримінального провадження для організації досудового розслідування, слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0000202 не направлялися.

Керуючись ст. ст. 9, 56, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 від 13.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000202 від 06.06.2017 року скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1