Справа № 204/7689/19
Провадження № 1-кп/204/322/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000724 від 07 вересня 2019 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рязань Росія, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-28.11.1996 Військовим судом Черкаського гарнізону за ст.240 п. «в», ст.140 ч. 2, ст.42, ст.34 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- 18.05.1999 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 11.11.2004 Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу за ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;
- 28.02.2011 Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 11.11.2004 у вигляді 2 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі;
-12.05.2011 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі
-25.08.2011 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу за ч.1 ст.199, ч.2 ст.199 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, звільненого за відбуттям строку покарання 25.12.2015
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України
ВСТАНОВИВ:
07 вересня 2019 року, приблизно о 12 годині 52 хвилині, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним мотоциклом «ІЖ 611301» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , рухався зі швидкістю близько 33-40 км/год, на проїзній частині дороги вулиці Енергетичної, яка має по дві смуги для руху шириною 5,8 метрів в кожному напрямку, з боку проспекту Богдана Хмельницького у напрямку вулиці Академіка Янгеля у Чечелівському районі м. Дніпро Дніпропетровської області.
Водій ОСОБА_6 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для здійснення безпечного руху, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_4 та передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи злочинну недбалість, грубо порушуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу, чим не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, та в районі перехрестя вул.Енергетична та вул. Новокримська у м.Дніпро скоїв наїзд лівою частиною керованого ним мотоцикла «ІЖ 611301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ліву поверхню тіла пішохода ОСОБА_4 .
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3,12.3 Правил дорожнього руху України відповідно до яких:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
Допущені порушення п. 12.3. Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої заподіяно потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани у зовнішнього кута лівої надбрівної дуги; закритого перелому лівої плечової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; відкритого подвійного перелому лівої великогомілкової та малогомілкової кісток у верхній та нижній третині зі зміщенням уламків, забійно-рваної рани лівої гомілки у нижній третині.За своїм характером виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням його на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди та вмомент первинного контакту ОСОБА_4 знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні та був звернутий лівою поверхнею тіла до травмуючих предметів (виступаючих частин рухомого транспортного засобу).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив суду, що одружений, доклав зусиль для працевлаштування на роботу різноробом на фірмі, перебуває на іспитовому терміні, документи щодо працевлаштування на стадії оформлення. Також зазначив, що цивільний позов визнає в повному обсязі, та вже зараз готовий відшкодувати 5000 грн. Крім того зазначив, що на стадії досудового розслідування він відшкодував частково шкоду, яка не входить в обсяг цивільного позову. Просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки транспортний засіб є для нього важливим для роботи.

Захисник ОСОБА_5 позицію обвинуваченого підтримав, просив застосувати ст.75 КК України та не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами.
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті. Не заперечував, що ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування частково відшкодував шкоду, і ця шкода не входить в обсяг цивільного позову. Просив призначити покарання з позбавленням права керування транспортними засобами, не заперечував щодо звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд, допитавши обвинуваченого, дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, довідки про витрати на проведення експертиз та постанови щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, щоОСОБА_6 своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи.
Так обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з необережності.
ОСОБА_6 раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, неофіційно працює, згідно з характеристикою за місцем реєстрації, характеризується позитивно.
У відповідності до ст.66 КК України у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття та добровільне часткове відшкодування шкоди.

Оскільки в обвинувальному акті на підставі ст.67 КК України не зазначено обставин, які обтяжують покарання, врахування обставини, що обтяжує покарання, судом, призведе до погіршення становища обвинуваченого, у зв`язку з чим суд не враховує у якості обставини, що обтяжує покарання, рецидив злочину.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 основне покарання в межах санкції частини статті у вигляді позбавлення волі. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останньому.

Разом з тим, суд враховує дані про особу обвинуваченого, той факт, що він щиро каявся, одружений, частково відшкодував шкоду, неофіційно працює та докладає зусилля для офіційного працевлаштування, за місцем реєстрації характеризується позитивно, позицію потерпілогота приходить до висновку, що реальне відбування покарання є занадто суворою та категоричної мірою та що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, та на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання звільняє, якщо на протязі випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, покладені на нього судом у відповідності до ст.76 КК України.
Вирішуючи питання щодо застосування додаткового покарання до обвинуваченого у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має посвідчення водія, неофіційна робота ОСОБА_6 , про яку він повідомив у судовому засіданні, напряму не пов`язана із застосуванням транспортного засобу саме для заробітку грошей, а застосування транспортного засобу у побуті не є необхідністю та пов`язане лише зі зручністю. Разом з тим, саме необережні дії обвинуваченого, пов`язані із порушенням ПДР України під час керування мотоциклом, привели до наїзду на потерпілого та отримання ним тілесних ушкоджень, тому суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого до обвинуваченого, суд приходить до наступного.
По справі заявлено цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 28383 грн. 49 коп.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В судовому засіданні встановлено, що на момент скоєння ДТП, мотоциклом керував ОСОБА_6 . Тому суд приходить до висновку, що шкода, завдана потерпілому ОСОБА_4 повинна бути відшкодована саме ОСОБА_6 .

Так в результаті дорожньо-транспортної пригоди діями ОСОБА_6 , які не відповідали правилам дорожнього руху України, потерпілому ОСОБА_4 завдано тяжких тілесних ушкоджень, тобто завдана шкода здоров`ю.

У зв`язку з лікуванням потерпілим ОСОБА_4 , останнім були витрачені грошові кошти на його лікування, які складають суму 28383 грн. 49 коп., що підтверджено відповідними оригіналами квитанцій (а.с.31-38), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 28383 грн. 49 коп. підлягає задоволенню.
Згідно довідки НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення судової експертизи складають 1256,08 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.
Згідно довідки НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення судової автотехнічної експертизи складають 1256,08 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.
Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 07.09.2019, а саме: мотоцикл «ИЖ 611301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового тримання ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.09.2019 накладено арешт на мотоцикл «ИЖ 611301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Оскільки з винесенням вироку суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна та вважає за необхідне накладений на мотоцикл арешт скасувати.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді нічного домашнього арешту (з 22:00 до 06:00) до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді нічного домашнього арешту (з 22:00 до 06:00) до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 28383 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят три) гривні 49 (сорок дев`ять) копійок на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно довідки НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення судової експертизи складають 1256,08 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.
Згідно довідки НДЕКЦ МВС України, витрати на проведення судової автотехнічної експертизи складають 1256,08 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.
Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 07.09.2019, а саме: мотоцикл «ИЖ 611301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового тримання ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_7 .

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.09.2019 на мотоцикл «ИЖ 611301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення вироку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1