Провадження № 11-кп/4820/620/19
Справа № 673/374/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК україни Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розсліджувань за №0000029 від 31.01.2019 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ганцевичі Брестської області, Білорусь, не зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого:
- 16.05.2002року Хмельницьким міським судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
- 23.12.2002року Хмельницьким міським судом за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 06.05.2003року Хмельницьким міським судом за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;
- 03.04.2006року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
- 25.03.2010 рокуХмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
- 19.03.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;
- 16.10.2014року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
- 21.01.2015року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений з місць позбавлення волі 04.01.2018 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня затримання, з 20год.38хв. 31.01.2019 року.
В строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано час його знаходження під вартою, з моменту його затримання 31.01.2019 року до 28.07.2019 року включно.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили.
Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №12.1-0090:19 від 11.02.2019 року в сумі 3289 грн. 00 коп.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_8 27.01.2019 близько 22 год., перебуваючи по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , прийняв рішення проникнути в приміщення літньої кухні та житлового будинку на території вищевказаного домогосподарства з метою викрадення, належного ОСОБА_10 майна.
Тоді ж, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , пройшов на територію домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , де діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення та наживи, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, скориставшись відсутністю нагляду власника, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом віджиму шибки вікна проник до приміщення літньої кухні.
Перебуваючи у приміщенні літньої кухні, ОСОБА_8 , у глинобитній печі, виявив алюмінієвий посуд, а саме: казан діаметром 28 см, висотою 23 см, вагою 2,945 кг, об`ємом 15 л, вартістю 275 грн., алюмінієву каструлю діаметром 18 см, висотою 10 см, вагою 0,330 кг, об`ємом 2,5 л, вартістю 50 грн., алюмінієве деко розміром 36х24х4 см, вагою 0,925 кг, вартістю 35 грн., алюмінієвий казан діаметром 25 см, висотою 22 см, об`ємом 10 л, вартістю 181, 67 грн., загальною вартістю 541 грн. 67 коп., а також майно а саме: алюмінієву кришку діаметром 17 см, вагою 0,330 кг, алюмінієву каструлю діаметром 16 см, висотою 9,5 см, п`ять алюмінієвих кришок діаметром 18, 17, 17, 21, 20 см, що матеріальної цінності не становлять, належні ОСОБА_10 , які з метою подальшого викрадення помістив у поліпропіленовий пакет та залишив.
У подальшому ОСОБА_8 27.01.2019 близько 22 год. 30 хв., продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення та наживи, усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей, проник через них до приміщення житлового будинку, який знаходиться на території домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , куди з літньої кухні переніс пакет із вищевказаним посудом.
Перебуваючи у приміщенні житлового будинк, ОСОБА_8 у одній із кімнат виявив електродриль марки «ИЭ», моделі «1036Э» вартістю 484,50 грн., алюмінієвий казан діаметром 17 см, висотою 14 см, об`ємом 2,5 л, вартістю 135 грн., алюмінієвий казан діаметром 15 см, висотою 14 см, вагою 0,490 кг, об`ємом 2,5 л, вартістю 135 грн., загальною вартістю 754 грн. 25 коп., а також майно а саме: два алюмінієві казани діаметром 19 см, висотою 17 см, вагою 0,330 кг, алюмінієвий казан діаметром 13 см, висотою 14 см, вагою 0, 460 кг, , чотири алюмінієвих кришки діаметром 28, 24, 24, та 21 см, та багатожильний дріт вагою 0,525 кг, що матеріальної цінності не становлять, які помістив у поліпропіленовий пакет та переніс до веранди вказаного будинку.
Перебуваючи в середині вказаного житлового будинку, ОСОБА_8 намагався таємно викрасти, алюмінієвий посуд, а саме казан діаметром 28 см, висотою 23 см, вагою 2,945 кг, об`ємом 15 л, вартістю 275 грн., алюмінієву каструлю діаметром 18 см, висотою 10 см, вагою 0,330 кг, об`ємом 2,5 л, вартістю 50 грн., алюмінієве деко розміром 36х24х4 см, вагою 0,925 кг, вартістю 35 грн., алюмінієвий казан діаметром 25 см, висотою 22 см, об`ємом 10 л, вартістю 181, 67 грн., електродриль марки «ИЭ», моделі «1036Э» вартістю 484,50 грн., алюмінієвий казан діаметром 17 см, висотою 14 см, об`ємом 2,5 л, вартістю 135 грн., алюмінієвий казан діаметром 15 см, висотою 14 см, вагою 0,490 кг, об`ємом 2,5 л, вартістю 135 грн., алюмінієву кришку діаметром 17 см, вагою 0,330 кг, алюмінієву каструлю діаметром 16 см, висотою 9,5 см, п`ять алюмінієвих кришок, діаметром 18, 17, 17, 21, 20 см, два алюмінієві казани діаметром 19 см, висотою 17 см, вагою 0,330 кг, алюмінієвий казан діаметром 13 см, висотою 14 см, вагою 0, 460 кг, , чотири алюмінієвих кришки діаметром 28, 24, 24, та 21 см, та багатожильний дріт вагою 0,525 кг, а всього на загальну суму 1 296 грн. 17 коп., які належать потерпілій ОСОБА_10 , проте, не вчинив усіх дій необхідних для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений на місці скоєння злочину ОСОБА_11 , який покликавши на допомогу припинив його дії.
Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 , в поданих апеляційніх скаргах просять, а захист, крім того, уточнивши свої вимоги, в процесі апеляційного розгляду, скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України через не встановлення достатніх доказів для доведення його винуватості в суді у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Стверджують, що при розгляді цього кримінального провадження судом порушені вимоги ст.ст.8,19,62 Конституції України та ст.ст. 7,17 КПК України.
Посилаються на те, що ОСОБА_8 визнає свою вину лише в незаконному проникненні у житло. За 4 доби в нього була реальна можливість здійснити крадіжку, зазначеного в обвинувальному акті майна потерпілої, але він цього не зробив, а тому у нього був відсутній умисел на привласнення чужого майна, яке він реально мав можливість з 27 по 31.01.2019 року викрасти з будинку ОСОБА_10 , але він цього не зробив.
Вказують, що: у протоколі затримання ОСОБА_8 , складеного 31.01.2019 року о 20 год.38 хв., зазначено, що він затриманий 31.01.2019 року о 17год. 30 хв. в приміщенні кабінету відділення поліції і підставою затримання було те, що особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Проте, у складеному відносно нього обвинувальному акті є розходження у даті вчинення злочину та даті затримання його у приміщенні будинку потерпілої. Зокрема, в обвинувальному акті не зазначено де перебував ОСОБА_8 з 27 по 31 січня 2019 року і коли саме вчинив кримінальне правопорушення, та не дотримано вимоги ст.91 КПК України.
Апелянти вважають, що відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_10 , свідків, які були допитані в суді першої інстанції, та матеріалів справи, не підтверджуються, інкриміноване ОСОБА_8 обвинувачення та в судовому засіданні воно є недоведеним. Вказані свідками і потерпілою обставини свідчать про те, що працівники поліції, до початку проведення слідчим огляду місця події та без відповідного дозволу власника будинку проникли у будинок та могли самі поскладати у сумки описані у протоколі огляду речі з тією метою, щоб звинуватити ОСОБА_8 у замаху на крадіжку.
Відповідно до показань цивільної дружини ОСОБА_12 , 27.01.2019 року між нею та ОСОБА_8 виникла сварка, і останній пішов з дому в порваному взутті. Потім писав СМС-повідомлення, що йде шукати роботу в м. Хмельницький, та зайшов в закинутий будинок, щоб зігрітися, а 31.01.2019 року він їй писав, що переховується у будинку, оскільки його виявили та викликали поліцію. Щодо вчинення ним крадіжки майна з будинку він їй нічого не писав.
Сторона захисту посилається на те, що в суді першої інстанції було встановлено, що працівник поліції ОСОБА_13 , з участю голови сільської ради ОСОБА_14 , отримавши повідомлення про проникнення в житло ОСОБА_10 , прибувши до будинку, і до приїзду слідчо-оперативної групи, проникали в літню кухню та житловий будинок і огляд місця події слідчим ОСОБА_15 проводився за відсутністю понятих, які були запрошені пізніше, під час проведення огляду. А тому, в протоколі затримання ОСОБА_8 і в протоколі огляду місця події вказано один і той же час при проведенні різних слідчих дій, що є порушенням вимог КПК України;
За таких обставин апелянти вважають, що протокол огляду місця події, складений 31.01.2019 року слідчим ОСОБА_15 , в порушення вимог ст.237КПК України, є незаконним, а його результати, зафіксовані у протоколі огляду місця події, недопустимими доказами.
Крім того, апелянти вказують, що при складанні протоколу огляду місця події ОСОБА_11 не був фактично понятим і не приймав участі в огляді місця події, та огляді вилучених речей, їх вимірюванні та зважуванні на місці, про що він особисто заявив в судовому засіданні, що суперечить фактичним обставинам справи;
Посилаються на те, що свідок ОСОБА_16 , який був залучений в якості понятого та був присутній при огляді місця події у житловому будинку ОСОБА_10 , підтвердив, що до приїзду власників будинку та слідчо-оперативної групи і початку проведення огляду в житловий будинок, через вікно, проникали голова сільської ради і працівник поліції, та при проведенні огляду він не заходив і не бачив, як знімали з горища ОСОБА_8 , яким чином біля сумок появились зварювальний апарат і електродрель, та не чув, щоб ОСОБА_8 говорив про наміри крадіжки складених речей. В присутності ОСОБА_16 речі, які знаходились у сумках, не зважувались, але відомо, що зважувались в магазині, де він не був присутній, та не зміг пояснити, яким чином проводились заміри предметів і речей, які були в сумках, що підтверджує порушення слідчим вимог ст. 237 КПК України та викликає сумнів в правомірності визначення розміру шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_8 , крім того, просить призначити йому покарання за ст. 162 КК України з врахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність із застосуванням п.п.1,2,5 ч.1 ст.66 та ст.69 КК України, ст.75, ч.2 ст.84 КК України, ч.3 ст.50 КК України.
Звертає увагу на те, що ні досудовим слідством, ні судом, не було встановлено, та не було перевірено, що саме він є ОСОБА_8 , що є порушенням ст.10 КПК України. Особисто він не отримував паспорт громадянина України, про що повідомляв органи досудового слідства.
Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що він працював не офіційно в м.Хмельницькому та знаходився у громадянському шлюбі із ОСОБА_17 і шістьма неповнолітніми дітьми.
Також, під час затримання та огляду, у нього вилучили мобільний телефон моделі «SAMSUNG» із сім карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 та з картою пам`яті на 4ГБ, та позолочений ланцюжок, які не внесені до протоколу.
Його заяву, про зняття відбитків пальців на речах, які були вилучені з місця події, не прийняли, хоча це могло підтвердити, що він не торкався більшості речей, а тому не мав наміру на крадіжку таких.
Просить взяти до уваги його важкий стан здоров`я, підтверджений медичними висновками, щире каяття в обвинуваченні проникнення до домогосподарства, вибачення перед потерпілою, та пом`якшити покарання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3ст.15,ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів на підтвердження, інкримінованого ОСОБА_8 злочину- незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна(крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло та приміщення, оскільки жоден доказ, на який посилається суд у вироку, не підтверджує його винуватості в цьому, є безпідставними.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом та спростовані наступними доказами.

Так, сам обвинувачений вину визнав частково та показав, що з 27.01. по 31.01.2019 року, маючи на меті відігрітися та переночувати, незаконно проник та перебував у домогосподарстві потерпілої ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 . Наміру вчиняти крадіжку вказаного майна не мав, а склав його у сумки і відніс з приміщення літньої кухні до приміщення будинку, в перший день свого перебування там, з метою уникнення власної спокуси заволодіти ним. Вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 162 КК України, як порушення недоторканості житла.
За показаннями потерпілої ОСОБА_10 , зателефонував сусід та повідомив, що в належному їй господарстві перебуває невідома особа. Після виклику поліції і перевірки будинку, було виявлено ОСОБА_8 , який переховувався в димарі на даху. У веранді будинку було виявлено дві сумки з металевим посудом, підготовленим до крадіжки, так як алюмінієві кришки до каструль були погнуті для зменшення їх об`єму, складені окремо, разом з електродрилю та зварювальним апаратом. Звична побутова обстановка була порушена в обох приміщеннях домогосподарства, розкидані речі. Матеріальних претензій до обвинуваченого немає, так як майно їй повернуто.
Свідок ОСОБА_18 підтвердив виявлення у вказаному будинку, який належить його дружині ОСОБА_10 - ОСОБА_8 , який переховувався в димарі, на горищі, зварювального апарату поруч, який, зазвичай, зберігався в іншому місці, наявності на веранді будинку сумок з речами з різних кімнат обох приміщень.
Вказані обставини підтвердили в ході судового розгляду свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_14 .
Згідно з показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_11 вони були присутніми при проведенні огляду місця події слідчим. Стверджують, що вилучені речі оглядалися, проводилося їх вимірювання та зважування на місці. Разом із слідчим на горище не піднімалися і зварювальний апарат не бачили.
Крім того, винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними, а саме:
- заяви ОСОБА_10 від 31.01.2019 року про злочин та додатком до нього з фото таблицею (а.с.106-117) та заяви від 31.01.2019 року про добровільну згоду на проведення огляду належного їй домоволодіння (а.с.118);
- висновку експерта № 12.1-0090:19 від 11.02.2019року, згідно з яким визначено вартість, наданих на експертизу предметів (а.с.133-151);
- протоколу затримання особи від 31.01.2019 року, складеним в м. Деражні о 20 год. 38 хв., про те що 31.01.2019 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 застали під час вчинення злочину, або замаху на його вчинення (а.с.155-158);
- протоколу огляду місця події з фото-таблицею від 31.01.2019, згідно з яким, під час огляду приміщення будинку по АДРЕСА_2 було виявлено обстановку злочину та викрадені речі згідно обвинувального акта.
Зазначені докази узгоджуються між собою, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_8 , під час судового розгляду, не встановлено.

Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності і відносності, колегія судів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна(крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло та приміщення доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.3ст.15,ч.3 ст.185 КК України
Доводи обвинуваченого та його захисника цих висновків суду не спростовують.
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи апелянтів про зворотнє позбавлені підстав.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність, наведених у вироку доказів, не встановлено, не вбачає таких і колегія суддів.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 щодо ОСОБА_10 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отриманні з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку показанням ОСОБА_8 що замаху на крадіжку з проникненням в житло та приміщення він не вчиняв та обґрунтовано їх відхилив. У кримінальному провадженні відсутні будь-які докази про те, що у потерпілої ОСОБА_10 чи свідків були підстави його обмовити.

Твердження захисника та обвинуваченого про те, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 162 КК України, як порушення недоторканості житла, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що з досліджених судом першої інстанції доказів слідує, що у обвинуваченого був умисел саме на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , яке знаходилось в її будинку та в приміщенні літньої кухні, адже він обрав для ніби-то відпочинку саме її будинок, який був в нежилому стані, не опалювався, при тому, як вбачається із показань свідків, що зовсім поруч, на тій же вулиці, по сусідству знаходилися будинки, в яких проживали люди, які могли надати обвинуваченому необхідну допомогу, харчування та обігріте житло. Крім того зібраний металевий посуд та прилади в кімнатах обох будинків, згинання об`ємних предметів та компактне пакування їх та інших речей в сумки, поміщення їх в одному, зручному для виходу, окремо обраному місці на веранді будинку свідчить про те, що в ОСОБА_8 був умисел саме на заволодіння цим майном, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Доводи апелянтів про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 31.01.2019 року, з наведених ними підстав, не знайшли підтвердження під час розгляду справи в апеляційному суді та висновок суду першої інстанції про те, що вказана слідча дія, в цілому, була проведена у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, оскільки була здійснена уповноваженою особою слідчим Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 , в безпосередній присутності двох понятих, участь яких у даній слідчій дії була відповідним чином оформлена процесуально, та в присутності яких вилучені речі оглядалися, проводилось їхнє вимірювання та зважування на місці, сам протокол також був складений на місці, прочитаний слідчим вголос та підписаний вказаними понятими, про що вони особисто заявили в судовому засіданні, є правильним.
Як убачається з вказаного протоколу(а.с.106-108), огляд місця події проводився в присутності двох понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_16 . Зазначення у вироку замість понятого ОСОБА_16 , понятого ОСОБА_11 , є допущеною судом опискою.
Крім того, судом допущена описка і в зазначені часу затримання ОСОБА_8 , так як з протоколу затримання, останнього, складеного 31.01.2019 року о 20год.38 хв. слідує, що він був затриманий о 17 год.30 хв. цього ж дня, а у вироку вказаний час затримання о 20год.38 хв., на що є посилання в апеляційних скаргах.
Відповідно до положень ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою, або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки.
Зважаючи на те, що суд вправі виправити допущені описки, ставити під сумнів ці процесуальні документи чи визнавати їх недопустимими доказами, колегія суддів не вбачає.
Крім того, як було встановлено судом першої інстанції, вилучений зварювальний апарат «TEKHMANN» моделі «TWI-260 DB», вартістю 2085,75 грн., з горища будинку, було проведено без присутності понятих, на що є посилання в апеляційних скаргах, у зв`язку з їх складністю піднімання на горище та можливою небезпекою нападу на них особою, яка, на думку слідчого, могла там переховуватись, а тому суд обгрунтовано прийшов до висновку про можливість виключення з обвинувачення, зазначеного вище зварювального апарата, що в цілому не ставить під сумнів законність проведення даної слідчої дії, як і те, що до проведення огляду будинку приходили та прибуття слідчо-оперативної групи приходили сільський голова та дільничий інспектор (а.с.106-109). Доказів того, що вказані особи могли самі поскладати у сумки, описані у протоколі огляду речі з тією метою, щоб звинуватити ОСОБА_8 у замаху на крадіжку, про що стверджують апелянти, стороною захисту не надано, не встановлено таких і судом першої та апеляційної інстанції.
Доводи сторони захисту про те, що в протоколі затримання ОСОБА_8 і в протоколі огляду місця події вказано один і той же час при проведенні різних слідчих дій, що є порушенням вимог КПК України, є безпідставними, оскільки огляд місця події проводився 31.01.2019 року з 14год.30 хв. по 17 год.40хв.(а.с.106), а протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, щодо ОСОБА_8 складався у цей же день, о 20 год.38 хв., в присутності захисника, який не висловлював будь-яких зауважень щодо незаконності цього процесуального документу чи незаконності затримання.
Посилання апелянтів на те, що в присутності понятого ОСОБА_16 речі, які знаходились у сумках, не зважувались, що викликає сумнів в правомірності визначення розміру шкоди, позбавлені підстав. ОСОБА_16 підписав протокол огляду місця події, в якому чітко зазначена кількість, вага, висота, ширина майна, яке знаходилось в сумках, у вказаному приміщенні. В ході судового розгляду будь-яких заперечень щодо вартості майна та неправильного визначення розміру шкоди обвинувачений та захисник не висловлювали та не оспорювали.
Є голослівними твердження обвинуваченого і про те, що досудовим слідством та судом не було встановлено, та не було перевірено, що саме він є ОСОБА_8 , що є порушенням ст.10 КПК України. Оскільки обвинувачений не мав паспорта, то, для з`ясування даних про його особу, до матеріалів кримінального провадження були долученні копії документів, які надала його цивільна дружина ОСОБА_17 , а саме, свідоцтво про народження, диплом кваліфікованого працівника, атестат про загальну освіту, довідка про склад сім`ї, довідка з Райковецької загальноосвітньої школи 1-111ступенів.(а.с.179).
Не зазначення в протоколі, під час затримання та огляду, вилученого у ОСОБА_8 мобільного телефону моделі «SAMSUNG» із сім карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 з картою пам`яті на 4ГБ, та позолоченого ланцюжка, на що посилається апелянт, не вказує на недопустимість цього доказу та може бути вирішено в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом.
Посилання обвинуваченого на те, що йому було відмовлено в прийнятті заяви про зняття відбитків пальців на речах, які були вилучені з місця події, що могло підтвердити його непричетність до цього злочину не заслуговують на увагу, оскільки судом наведено достатньо доказів на підтвердження його винуватості в інкримінованому злочині, з чим погоджується колегія суддів.
Покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст.15,ч.3ст.185 КК України3роки позбавлення волі призначене у відповідності до положень ст. 65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення. Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом враховано характер та тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, у тому числі і ті, на які він посилається в апеляційній скарзі, про важкий стан його здоров`я, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обтяжуючі покарання обставини-рецедив злочинів і вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, судом враховано і те, що обвинувачений неодноразово судимий, вчинив злочин після відбуття покарання, через нетривалий проміжок часу.

З урахуванням наведеного, фактичних обставин кримінального провадження, та даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, у мінімальному розмірі, передбаченому ч.3ст.15, ч.3ст.185 КК України таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Наявність більше п`яти непогашених судимостей у ОСОБА_8 за вчинення злочинів проти власності, зокрема, передбачених ч.3 ст.185 КК України і продовження ним злочинної діяльності, не дають колегії суддів підстав для застосування, при призначенні йому покарання, ст.69 чи ст.75КК України.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він працював не офіційно в м.Хмельницькому та знаходився у громадянському шлюбі із ОСОБА_17 і шістьма неповнолітніми дітьми, не дають колегія суддів підстав, з огляду на викладені обставини, для пом`якшення йому покарання.
Підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк, з часу вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3