КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 23 грудня 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрювана ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької обл., громадянки України, офіційно не працює, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима, останній раз вироком Солом`янським районним судом м. Києва від 20 жовтня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 10 січня 2020 року включно, з одночасним визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 154 880 грн. та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_5 інкримінується повторне відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_10 та знаходилось у малолітньої ОСОБА_11 , тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, незаконною, прийнятою з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону.

Звертає увагу на те, що 12 листопада 2019 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викрадені чужого майна, однак, як вбачається з протоколу допиту потерпілої та підтверджено самою підозрюваною у судовому засіданні, заволодіння майном відбулося саме шляхом зловживання довірою, а тому стороною обвинувачення помилково визначено кваліфікацію дій ОСОБА_5 .

На думку апелянта, підозра, вручена ОСОБА_5 є необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 листопада 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0007690, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
12 листопада 2019 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
13 листопада 2019 року слідчий СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 рокуклопотання слідчого задоволено.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Приймаючи рішення у зазначеній справі, слідчий суддя вимог закону дотримався.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом встановлено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вона підозрюється у вчиненні повторного відкритого викрадення чужого майна, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, а тому враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, яка раніше неодноразово судима за злочини проти власності, на шлях виправлення не стала, не має постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків в місті її проживання, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Застосовуючи щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, матеріали судової справи не містять.
Посилання апелянта на те, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України є помилковою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки кваліфікація злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 підлягає перевірці судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Застосувавши до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив їй заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовується застава, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а тому доводи захисника є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 10 січня 2020 року, включно, з одночасним визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 154 880 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - залишити без змін, аапеляційну захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/6693/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_1