Справа № 755/1530/20
№ 1-кс/755/609/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, перебуваючому у цивільному шлюбі, працюючому неофіційно вантажником, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000687 від 29.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2019 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, 29 січня 2020 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходився у супермаркеті «АТБ», що розташований за адресою: м, Київ, пр-т Гагаріна, 3, де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «АТБ-Маркет» та в цей часу, у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до одного із стелажів, що розташовані у торговій залі магазину, звідки взяв упаковку кави «Jacobs Monarch розчинна», закупівельною вартістю 252 гривні 58 копійок та в подальшому, з метою вчинення повторного, таємного викрадення чужого майна, дану упаковку останній поклав до кишені своєї куртки. Продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, ОСОБА_4 , зберігаючи при собі викрадену ним упаковку кави, направився у бік виходу з магазину. Пройшовши касову зону, ОСОБА_4 викрадену ним упаковку кави, яку тримав у кишені, для оплати не пред`явив та умисно за неї не розрахувався, проте, довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину останній був затриманий працівниками охорони.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю доведена та підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколами огляду місця події від 27.01.2020 року; іншими матеріалами кримінального провадження. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального, правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Враховуючи викладене, існує необхідність у визначені суми застави у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, так як саме такий розмір застави буде достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не має офіційного місця роботи і стабільного джерела доходу, може вчиняти інші корисливі злочини, впливати на свідків та перешкоджати іншим чином на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра є необґрунтованою. Зазначив, що він не побачив актів інвентаризації, що є обов`язковим, не було проведено судово-товарознавчу експертизу, оскільки вона повинна була бути. Коли він був присутній при затриманні, то підозрюваний ОСОБА_4 при наданні показів, зазначив, що він добросовісно виконує всі вимоги щодо явки у судові засідання. Крім того, його підзахисний має постійне місце реєстрації та має цивільну дружину, а тому, просив застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника та зазначив, що він не мав наміру викрадати каву, оскільки у нього були із собою кошти на її покупку. Зазначив, що він завжди сумлінно виконував покладені на нього судом обов`язки, а тому, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має місце реєстрації у м. Києві та постійне місце проживання в м. Києві, працює не офіційно, зазначив, що не має наміру ухилятися від слідства та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На момент розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доказів про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, прокурором надано не було.

Також прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Також у Рішенні Європейського суду у справі «Мюллер проти Франції» 21802/93 від 17 березня 1997 року зазначено: «щодо небезпеки вчинення нових злочинів, то посилання на минуле особи не може бути достатнім для обґрунтування відмови в звільненні».

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує і правову позицію, викладену у п.17 рішення ЄСПЛ від 02 серпня 2001 року у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані запобіжні заходи тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції.

Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, оскільки прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, зокрема, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо нього виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим, необхідно застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного ОСОБА_4 на вимогу слідчого, прокурора, суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням інших обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись, ст. ст. 3, 176-178, 181, 183-184, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , до 29 березня 2020 року та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого чи суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Заборонити ОСОБА_4 залишати цілодобово житло, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 29 березня 2020 року включно, такі обов`язки:

1) не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: