ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/821/20 Справа № 194/705/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000177 від 28 березня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_12 на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину за таких обставин.
ОСОБА_10 , разом зі співмешканцем ОСОБА_12 , 28 березня 2018 року приблизно о 09:00 год. прийшли у гості до спільних знайомих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_3 , де всі пройшли до кухні та вживали спиртні напої. Цього ж дня, приблизно об 11:00 год., продовжуючи перебувати в кухні, під час вживання спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відбулася словесна сварка, у ході якої ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, взяла зі столу в кухні ніж та тримаючи його в правій руці, умисно нанесла не менш двох ударів ножем в ліву частину тулуба ОСОБА_12 , спричинивши останньому проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням товстого та тонкого кишечника, ускладнене перитонітом, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, та сліпе колото-різане поранення лівого передпліччя, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить зарахувати їй строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дня позбавлення волі, що відповідає правовим позиціям ВС, а також вимогам Законів України Про судоустрій та статус суддів, а також Про попереднє ув`язнення, Конституції України та КК України.
В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_10 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченій покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_12 вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_10 , внаслідок м`якості. Потерпілий зазначає, що суд необґрунтовано застосував положення ст. 69 КК України та не врахував його думку як потерпілого. ОСОБА_12 вважає, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_10 вчинила тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в квартирі, де знаходиться двоє неповнолітніх дітей. На думку потерпілого, та обставина, що обвинувачена визнала свою вину не знижує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченої, яка відмовилась від поданої нею апеляційної скарги та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, захисника та прокурора, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_10 відмовилась від поданої нею апеляційної скарги.
За таких обставин, зважаючи на те, що окрім обвинуваченої апеляційна скарга була подана також й потерпілим, колегія суддів не може закрити апеляційне провадження, тому перевіряє законність та обґрунтованість вироку виключно з підстав, зазначених в апеляційні скарзі потерпілим.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація її дій потерпілим не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги потерпілого про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України за цей злочин.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Як у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані повною мірою.
Так, суд, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченої, яка в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судима, за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має трьох дітей: 2008, 2013 та 2016 року, має задовільні умови для проживання з дітьми, позитивно характеризується за місцем виховання своєї дитини ОСОБА_15 .
Обставинами, які у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, невідкладне вжиття заходів щодо виклику медичної допомоги потерпілому.
В якості обставин, які в силу вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Встановивши кілька обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_10 , суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе протягом строку, нижчого від найнижчої межі покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, та призначив його із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір призначеного покарання, і вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, та за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_10 щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю злочину.
Разом із цим, як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачена невідкладно вжила заходів щодо виклику медичної допомоги потерпілому.
Окрім цього, ОСОБА_10 має на утриманні трьох малолітніх дітей.
На переконання колегії суддів наведені обставини суд обґрунтовано визнав такими, що пом`якшують покарання, та дійшов мотивованого висновку про те, що вони істотно знижують ступінь тяжкості злочину.
Вирішуючи питання про обґрунтованість висновків суду, колегія суддів виходить з того, що в силу вимог ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
На переконання колегії суддів, невідкладне вжиття заходів щодо виклику медичної допомоги потерпілому та наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, тобто обставини, не передбачені ч. 1 ст. 66 КК України, обґрунтовано визнано такими, що пом`якшують покарання, як і щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, прямо визначені цією нормою закону як пом`якшуючі.
Отже, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання обґрунтовано застосовано положення ст. 69 КК України, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції та не вбачає підстав вважати призначене покарання явно несправедливим внаслідок м`якості.
Доводи потерпілого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої за цих умов колегія суддів розцінює як безпідставні.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4