Справа №491/158/20
Провадження №1-кп/505/272/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2020 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4
ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000307 від 28.11.2019 року з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кишинів Р.Молдова, громадянина України, з середньою освітою, до затримання працюючого лісником Долинського лісництва ДП «Ананьївське лісове господарство», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.355, ч.2 ст.146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що наприкінці листопада 2019 року (більш точної дати під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_4 , який проживав на території домоволодіння свого знайомого ОСОБА_6 в с.Долинське Ананьївського району Одеської області та випасав належну останньому худобу, уклав з ОСОБА_6 усний договір позики грошових коштів в сумі 2000 гривень, при цьому обіцяючи ОСОБА_6 , що взамін повернення грошових коштів останньому, він разом із своїм знайомим ОСОБА_5 буде безоплатно випасати належну ОСОБА_6 худобу та допомагати по господарству.

В подальшому ОСОБА_4 покинув будинок ОСОБА_6 , та уникав будь-яких зустрічей та контактів із ним, змінив номер мобільного телефону, з метою уникнення виконання умов вище зазначеної угоди.

28.11.2019, приблизно о 01год. 30хв., ОСОБА_6 , на автомобілі марки «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням останнього, який перебував у фактичному його володінні, не поставивши до відома про свої протиправні наміри та бажання скоїти злочини у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , невстановлену особу на ім`я ОСОБА_8 та невстановлену особу на ім`я ОСОБА_9 (більш точних даних в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим), які перебували у вказаному автомобілі у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 пообіцяв їх підвезти до населеного пункту с.Долинське Ананьївського району Одеської області, які не надавали своєї згоди на скоєння злочину у співучасті з ОСОБА_6 , в присутності двох невстановлених осіб на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули до АДРЕСА_2 .

Зупинивши автомобіль по вищевказаній вулиці ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, після чого, діючи умисно, протиправно, з метою реалізації корисливих мотивів, став примушувати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконати цивільно-правові зобов`язання перед ним, тобто повернути йому грошові кошти раніше позичені ОСОБА_4 , або відпрацювати вказані грошові кошти шляхом безоплатного випасання худоби чи проведення робіт по господарству в найближчий час, шляхом нанесення їм по одному удару долонями рук в область обличчя.

В подальшому, приблизно о 01 годині 35 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, всупереч волі потерпілих, ОСОБА_6 застосував до них насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, яке виразилося в нанесенні їм не менше ніж по три удари кожному кулаком та долонею правої руки в область обличчя та тулубу в район попереку, та позбавляючи свободи для вільного пересування, тримаючи потерпілих за руки примусово помістив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до салону автомобіля марки «ВАЗ-21011» бежевого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_6 закрив дверцята автомобіля та сів за кермо автомобіля, праворуч від нього сиділа невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 , а на задньому сидінні з правого боку від потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сиділа невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 , які попередньо не були обізнані про протиправні наміри та бажання скоїти злочини ОСОБА_6 у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при цьому ліві дверцята автомобіля зі сторони посадки?пасажирів, не відчинялись, таким чином позбавивши можливості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самовільно покинути салон автомобіля.

Після цього ОСОБА_6 разом з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_8 та особою на ім`я ОСОБА_9 , та потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вказаному автомобілі поїхали в напрямку пустиря за межами с.Новоолександрівка Ананьївського району з координатами N:47.5276462 Е:29.9985880.

Знаходячись на пустирі за межами с. Новоолександрівка Ананьївського району ОСОБА_6 , з метою подальшого примушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до виконання ним цивільно-правових зобов`язань перед ним, наніс останнім декілька ударів, не менше трьох, кулаками та долонями своїх обох рук, по черзі в область обличчя та тулубу в район попереку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна слизової оболонки верхньої губи, травматичного підвивиху коронок перших зубів верхньої щелепи, садна надбрівної дуги зліва, садна лопаткової ділянки зліва та попереку, а також спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця правого ока, садна лопаткової ділянки та попереку справа. Спричинені ОСОБА_6 тілесні ушкодження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносяться до легких тілесних ушкоджень та не є небезпечними для життя в момент заподіяння, мають незначні скороминучі наслідки.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.355, ч.2 ст.146 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, з погрозою знищенням майна, та як незаконне позбавлення волі шляхом викрадення, вчинене щодо двох осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілим фізичних страждань, що здійснювалось протягом тривалого часу.

На підставі ч.1 ст.474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 20.02.2020 року укладена між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та підозрюваним ОСОБА_6 , згідно з умовами якої, підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і до моменту оголошення про підозру сприяв розслідуванню кримінального провадження, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі строком три роки, за ч.2 ст.355 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. На підставі ст.75, п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень, повідомив суд про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив указану угоду з потерпілими затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, а також передбаченими законом обов`язками.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не заперечували проти укладення угоди з обвинуваченим, і розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, та підтвердили суду, що не мають до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши показання обвинуваченого, потерпілих, думку прокурора, приходить до наступного.
Відповідно ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається зі ст.12 КК України, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України, відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини, справа «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №- 9043/05 від 29 квітня 2014 року, зазначено, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про примирення та наслідки її невиконання.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженої сторонами міри покарання.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого судові витрати за проведені судові товарознавчі та дактилоскопічну експертизи у кримінальному провадженні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 20.02.2020 року, укладену між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №-0000307.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

-за ч.2 ст.146 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.355 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75, п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти із залу судових засідань Котовського міськрайонного суду Одеської області.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати у сумі 2198грн. 14коп. вартість проведення товарознавчих та дактилоскопічної експертиз, на користь держави.

Зняти арешт з легкового автомобіля марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений 13.02.2020р. ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Речовий доказ по справі легковий автомобіль марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на тимчасовому зберіганні на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м.Ананьїв, вул.Незалежності, 41, повернути ОСОБА_10 , мешканцю с.Долинське Ананьївського району Одеської області, як власнику.

Зняти арешт з мобільного телефону марки MEIZU моделі М811Н, чорного кольору, у несправному стані, без сім-карти з чохлом чорного кольору, накладений 13.01.2020р. ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Речовий доказ по справі мобільний телефон марки MEIZU моделі М811Н, чорного кольору, у несправному стані, без сім-карти з чохлом чорного кольору, який знаходиться в Подільському ВП ГУНП в Одеській області, повернути ОСОБА_6 , як власнику.
Зняти арешт з мобільного телефону (сенсорний) марки Meizu Designed by Meizu Made in China, з мобільного телефону марки OUKITEL www/oukitel.com та з гаманця чорного кольору, накладений 01.12.2019р. ухвалою слідчого судді Ананьївського районного суду Одеської області.

Речові докази по справі мобільний телефон (сенсорний) марки Meizu Designed by Meizu Made in China та гаманець чорного кольору, які знаходяться в Подільському ВП ГУНП в Одеській області, повернути ОСОБА_5 , як власнику.
Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки OUKITEL www/oukitel.com, який знаходиться в Подільському ВП ГУНП в Одеській області, повернути ОСОБА_4 , як власнику.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1