Номер провадження: 11-сс/813/384/20
Номер справи місцевого суду: 523/2785/20 1-кс/523/756/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ,

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2020 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні за №0000523, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2020 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2020 року залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні за 0000523, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2020 року, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та задоволено клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 про передачу неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 під нагляд його матері та законному представнику ОСОБА_8 з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що стороною захисту належним чином не доведено ймовірність переховування неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 , від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків та вчинення іншого правопорушення, а встановлені під час розгляду клопотання обставини та характер інкримінованого неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_9 злочину, його тяжкість та передбачене законом покарання, забезпеченість підозрюваного місцем реєстрації і постійного місця проживання в Одеській області та його вік, дають підстави на передання його під нагляд матері.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів.

Обґрунтовує вимоги тим, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 , 18.02.2020 року приблизно о 21:15 годині, перебуваючи на дитячому майданчику, розташованому напроти магазину «Копійка» за адресою: м. Одеса, пр. Добровольського 103, відкрито заволодів майном ОСОБА_14 , а саме мобільними телефонами марки «Samsung І900», ІМЕІ: НОМЕР_1 , «Samsung Dous 5702», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , а ОСОБА_13 , наніс потерпілому удар рукою в область голови та кілька ударів в область тулуба, після чого потерпілий втратив рівновагу й впав на землю, де ОСОБА_13 , завдав йому ще кілька ударів по обличчю й тулубу, тим самим заподіявши вказаному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Частиною 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вимогами ст. 194 КПК України, передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне провадження щодо неповнолітніх регламентується главою 38 кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Частиною 1 ст. 492 КПК України, передбачено, що за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 493 КПК України, передбачено, що до неповнолітніх підозрюваних чи обвинувачених, крім запобіжних заходів, передбачених статтею 176 цього Кодексу, може застосовуватися передання їх під нагляд батьків, опікунів чи піклувальників, а до неповнолітніх, які виховуються в дитячій установі, - передання їх під нагляд адміністрації цієї установи.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», передбачено, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Згідно вимог п. 26 рішення ЄСПЛ від 14.01.2016 року у справі «Будан проти України», органи влади повинні оцінити, чи є взяття особи під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі. Також дуже важливим чинником оцінювання аргументів «за» і «проти» є вік обвинуваченого: так взяття під варту неповнолітніх має застосовуватися лише як крайній захід і лише на якомога коротший строк.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, що ніким не оскаржується, а тому ці обставини не перевіряються апеляційним судом.

Крім того, слідчий суддя вірно встановив обставини вчиненого правопорушення, надав відповідну оцінку даним про особу підозрюваного, вірно застосував практику ЄСПЛ та положення кримінального процесуального закону, якими регламентується порядок розгляду проваджень щодо неповнолітніх та прийняв рішення, яке регламентоване положеннями закону.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя врахував, що ОСОБА_9 є неповнолітньою особою, раніше не судимий, забезпечений місцем реєстрації й постійного проживання в Одеській області.

Сукупність вказаних обставин за переконанням слідчого судді, обумовлює достатню міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його проживання та у випадку застосування до останнього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою потягне свавільне позбавлення неповнолітнього підозрюваного свободи.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками слідчого судді та тим, що зазначені у клопотанні ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному правопорушенні та вчинення ним іншого кримінального правопорушення є формальными та такими, що не знайшли своє підтвердження, оскільки на думку апеляційного суду, з урахуванням даних про особу підозрюваного, які поміж зазначеними вище характеризуючими особу підозрюваного даними, свідчать про неодноразове залишення неповнолітнім свого місця проживання, вказують на існування певного ступеню ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, апеляційним судом встановлено, що з часу застосування запобіжного заходу, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_9 , жодним чином не порушив покладені на нього процесуальні обов`язки у тому числі з`являється до слідчого за першою вимогою, що також свідчить про незначний ступінь ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

В судовому засідання апеляційного суду, прокурором не наведено жодних даних про те, що під час передання підозрюваного ОСОБА_9 під нагляд матері, останнім здійснювався будь-яким чином вплив на потерпілого та свідків у даному проваджені або будь-які інші дані, що підтверджують ризик можливого впливу на потерпілого та свідків.

Натомість захисник підозрюваного у судовому засідання пояснила, що неповнолітній ОСОБА_9 , активно сприяє розкриттю злочину, виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. Вказані обставини також не заперечувались прокурором.

Разом з тим, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного, який є неповнолітнім, раніше не судимим, перебуває на утриманні у матері, що свідчить про незначний ступінь ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 493 КПК України, передбачено, що до передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд суд зобов`язаний зібрати відомості про особу батьків, опікунів або піклувальників, їхні стосунки з неповнолітнім і впевнитися у тому, що вони можуть належно здійснювати нагляд за неповнолітнім.

Так, слідчим суддею вірно встановлені дані про особу матері підозрюваного ОСОБА_8 , в порядку ч. 4 ст. 493 КПК України, яка запевнила, що буде наглядати за сином, зобов`язується забезпечити його прибуття до слідчого, прокурора й суду, а також його належну поведінку.

У судовому засіданні законний представник підозрюваного ОСОБА_9 матір ОСОБА_8 , також запевнила, що й надалі буде наглядати за сином, зобов`язується забезпечити його прибуття до слідчого, прокурора й суду, а також його належну поведінку.

Водночас матеріали провадження не містять даних, щодо письмового попередження законного представника підозрюваного ОСОБА_9 матір ОСОБА_8 про виконання покладених на неї обов`язків. Вказане свідчить про те, що навіть без відібраного письмового зобов`язання, ані підозрюваний, ані його законний представник, не порушували покладені слідчим суддею обов`язки та сумлінно виконують їх.

Враховуючи поведінку підозрюваного на даному етапі досудового розслідування, який не ухиляється від виконання своїх процесуальних обов`язків підозрюваного у кримінальному провадженні, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про можливість передання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 під нагляд його матері.

При цьому апеляційний суд враховує існуючу практику ЄСПЛ та вимоги кримінального процесуального закону, які вказують не неспіврозмірність заявленого у клопотанні слідчого найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього підозрюваного та викладених в апеляційній скарзі доводів прокурора.

Висновки апеляційного суду
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність передання неповнолітнього підозрюваного під нагляд, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існує незначний ступінь ризиків передбачених п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 492, 493, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2020 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні за №0000523, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2020 року, відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та передано неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під нагляд його матері та законному представнику ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4