Кримінальне провадження № 629/2865/20
Номер провадження 1-кп/629/415/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , обвинуваченого- ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей- ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000586 від 30.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, учня 11 (з) класу ЗОШ №1 м. Лозова, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2019 року за ч.1 ст. 296 КК України, на підставі ч.1 ст. 105 КК України звільненого від покарання без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження,- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ :
29.04.2020 року приблизно о 20 годині 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 знаходився поблизу торгівельного павільйону «Продукти», розташованого по вул. Вокзальній, 6 в м. Лозова Харківської області, з метою придбання продуктів харчування. Під час розмови з продавчинею ОСОБА_8 , яка знаходилася в приміщенні павільйону, виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , в результаті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 , став наносити удари кулаками по склу та рамі вікна кіоску. Далі, ОСОБА_4 , не реагуючи на зауваження продавця ОСОБА_8 припинити свої дії, утримуючи в руках камінь, наніс ще декілька ударів по торгівельному вікну, що призвело до розбиття скла. Після цього, неповнолітній ОСОБА_4 просунув руку через пошкоджене вікно, та взявшись за ручку вікна, почав повертати ручку вікна у положення «відчинено», але ОСОБА_8 стала правою рукою утримувати вікно, не даючи ОСОБА_4 відчинити його чи пошкодити ще більше. Побачивши в лівій руці у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Тесnо», у ОСОБА_4 раптово виник умисел на відкрите викрадення вказаного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, вираженого у відкритому заволодінні чужим майном, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій, і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, з метою наживи, своєю рукою, яка знаходилася в приміщенні павільйону і якою він відчиняв вікно, вихопив з руки потерпілої ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Тесnо» моделі «Blf» 16+1 G, «CHAMPAGNE GOLD», з батареєю «Тесnо BL- 24 ET» ІМЕІ: 1. НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , вартістю 1283 гривень 60 коп. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця його вчинення зник, спричинивши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснивши час, спосіб та обставини, за яких він вчинив кримінальне правопорушення, підтвердивши характер та механізм своїх дій, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначила, що претензій морального та матеріального характеру вона до ОСОБА_4 не має.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Крім повного визнання винуватості, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

-протоколами огляду місця події від 29.04.2020 року з додатками - фототаблицями;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 04.05.2020 року з додатком DVD-R диском з відеозаписом фіксації слідчої дії, продемонстрованій в судовому засіданні, в ході якого ОСОБА_9 розповіла, як і за яких обставин було вчинено кримінальне правопорушення;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_9 від 30.04.2020 року з додатком до протоколу;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 15.06.2020 року;

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 1809/20 від 05.05.2020 року;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.04.2020 року;

-висновком судово-психіатрічного експерта №265 від 26.05.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час соціалізований розлад поведінки. За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність ) і керувати ними. У теперішній час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії (бездіяльність ) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а також з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та доведеності вини у його вчиненні.

Судом не встановлено у діях обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуючої ознаки- повторності.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), перекваліфікувавши з ч.2 ст. 186 КК України.

Суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також у відповідності до ч.1 ст. 103 КК України, при призначенні покарання судом враховано умови життя неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Згідно досудової доповіді органу з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, рекомендовано нагляд середнього рівня. Орган пробації вважав доцільним застосувати до обвинуваченого соціально-виховні заходи, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень з покладенням на порушника обов`язків, передбачених п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин проти громадського порядку, звільнений від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження, заочно навчається, за місцем навчання та мешкання характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу порушення поведінки та емоцій у підлітковому віці, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання канабіоїдів, алкоголю із шкідливими наслідками з 05.2019 року, потребує огляду лікаря-нарколога, та, з урахуванням думки органу пробації, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням положень статтей 104, 75 КК України з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

В кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід-домашній арешт.
Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 104, 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 2(два) роки.

Згідно п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту- скасувати та до вступу вироку в законну силу не обирати.

Після набрання вироком суду законної сили речовий доказ: мобільний телефон марки «Тесnо BL- 24 ET» в корпусі золотистого кольору, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9 - залишити ОСОБА_9 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.05.2020 року на мобільний телефон марки «Тесnо BL- 24 ET» в корпусі золотистого кольору, ІМЕІ: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1