Справа № 569/3769/18 Провадження №11-кп/802/407/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

15 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12.03.2020 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12.03.2020 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник просить поновити строк на його апеляційне оскарження, оскільки отримав повний текст ухвали лише 18.03.2020. Просить судове рішення скасувати та постановити нове, яким застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Перевіривши суть ухвали та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб у порядку, визначеному законом.
Відповідно до положень ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За приписами ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті (ч.2 ст.392 КПК України).
Рішенням від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Конституційний Суд України вказав, що положення ч.2 ст.392 КПК України в частині неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не гарантують особі ефективної реалізації її конституційного права на судовий захист, не відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), не забезпечують справедливого балансу інтересів особи та суспільства, а тому суперечать вимогам ada.gov.ua/laws/show/254к/96-вр#n4174">статей 1, 3, 8, 21, 29, ч.1 ст.55 Основного Закону України.
Однак, як вбачається з поданої скарги, захисник оскаржує рішення місцевого суду про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 12.03.2020 є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя.
Вказана позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 08 листопада 2018 року (справа № 642/4744/18, провадження № 51-9672ск18) та від 01 листопада 2018 року (справа №381/820/18, провадження №51-9030ск18).
Також в рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийняття заяви №32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
Таким чином, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.309, 392, ч.4 ст.399 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12.03.2020 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її отримання.

Суддя Волинського апеляційного суду ОСОБА_2