печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4723/19-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2019 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.2051 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2018 року, ОСОБА_5 в денний час доби з 10:00 до 11:00, перебуваючи біля будинку за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_3 отримала пропозицію від особи на ім`я « ОСОБА_6 » (більш точних даних досудовим розслідування не встановлено), щодо перереєстрації на своє ім`я суб`єкта господарської діяльності за грошову винагороду у розмірі 1000 грн., тобто внесення завідомо неправдивих відомостей в документи, що відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи.
Усвідомлюючи противоправний характер таких дій, запропонованих їй не встановленою особою на ім`я « ОСОБА_6 », ОСОБА_5 у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, з метою отримання грошової винагороди та з корисливих спонукань, передала невстановленій особі на ім`я « ОСОБА_6 » документи, що посвідчують її особу, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , Оболонським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 17.03.2016, та довідку про присвоєння ідентифікаційного номер .
На підставі наданих ОСОБА_5 документів, невстановленою досудовим розслідуванням особою та за невстановлених обставин виготовлено договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Максус Лізинг» від 12.02.2018, який містив неправдиві відомості про придбання ОСОБА_5 корпоративних прав вказаного товариства у розмірі 100%, статут ТОВ «Максус Лізинг» від 12.02.2018 (нова редакція), який містив неправдиві відомості про діяльність ТОВ «Максус Лізинг» () та довіреність від 13.02.2018, відповідно до якої наділено ОСОБА_7 правом використання представницьких функцій підприємства ТОВ «Максус Лізинг».
Реалізуючи злочинний умисел, направлений на внесення завідомо неправдивих відомостей у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, ОСОБА_5 попередньо отримавши відомості від невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_6 » про подальші дії, прибула 13 лютого 2018 року до офісного приміщення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд.5, де зустрілась з вказаною невстановленою особою та засвідчила своїм підписом надані їй документи, а саме: договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Максус Лізинг» від 12.02.2018, який містив неправдиві відомості про придбання ОСОБА_5 корпоративних прав вказаного товариства у розмірі 100%, статут ТОВ «Максус Лізинг» від 12.02.2018 (нова редакція), який містив неправдиві відомості про діяльність ТОВ «Максус Лізинг» () та довіреність від 13.02.2018, відповідно до якої наділено ОСОБА_7 правом використання представницьких функцій підприємства ТОВ «Максус Лізинг».
Таким чином, ОСОБА_5 заздалегідь усвідомлюючи про відсутність навиків і досвіду для виконання обов`язків службової особи та засновника підприємства, а також, не маючи навиків та наміру здійснювати таку діяльність, не формуючи статутний капітал, діючи з корисливих мотивів, що полягали в отриманні грошової винагороди, а також розуміючи, що засвідчуючи власним підписом реєстраційні документи ТОВ «Максус Лізинг» вона вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинила такі дії.
Підписавши документи, ОСОБА_5 одночасно взяла на себе обов`язки передбачені ч.6 ст.128 Господарського кодексу України, ст.67 Конституції України, розділу третього Закону України від 16.07.1999 №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.ст.16, 47, 168 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), в частині ведення фінансово-господарської діяльності, організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій по керівництву вказаним підприємством, розпорядження його майном та коштами, ведення бухгалтерського і податкового обліку, нарахування і своєчасності сплати до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів), усвідомлюючи при цьому покладену на неї відповідальність, оскільки не мала наміру приймати жодної участі у подальшому веденні фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства.
У подальшому, невстановленою досудовим розслідуванням особою подано підписані ОСОБА_5 вищевказані документи до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, на підставі яких 13.02.2018 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №0047180.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у внесенні завідомо неправдивих відомостей у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 205-1 КК України.
19 липня 2019 року між прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.2051 КК України. Обвинувачена ОСОБА_5 у повному обсязі в межах висунутого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести, а саме: - за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.2051 КК України у виді штрафу, із застосуванням ст. 69 КК України нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий чи потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого та обвинувачена в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.2051 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.2051 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час судового засідання.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про її особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 19 липня 2019 року між прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.2051 КК України, і призначити їй узгоджене покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1