Номер провадження: 11-сс/813/650/20
Номер справи місцевого суду: 501/3938/19, 1-кс/501/244/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 13.04.2020 р., якою в рамках кримінального провадження №0000918 від 15 листопада 2019 року відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, працює оператором ПП «УКРПАЛЕТСИСТЕМ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .
Застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 травня 2020 року, включно.
Визначена підозрюваному ОСОБА_8 застава, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 315300 грн.
У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду в цьому кримінальному провадженні за їх вимогою, а також виконувати в строк до 13 травня 2020 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, підтверджена матеріалами, доданими до клопотання слідчого. Також надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик незаконного впливу з боку ОСОБА_8 на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного ОСОБА_10 , а також на особу якій не повідомлено про підозру, який за версією органу досудового розслідування згідно з спільно розробленим злочинним планом надав підозрюваному ОСОБА_8 кошти за оплату перевезення семи автомобілів «Mitsubishi Outlander 2.4 CVT Ultimate» автовозом.
Слідчий суддя вважав, що підозрюваний ОСОБА_8 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може схилити вищезазначених осіб до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності. В судовому засіданні слідчий пояснив, що протягом тижня третю особу буде повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, вчиненому за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ..
З цих підстав слідчий суддя вважав за необхідне для запобігання ризику, існування якого доведене, обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на один місяць, тобто до 13 травня 2020 року та вважає за неможливе застосувати до підозрюваного більш м`які запобіжні заходи домашній арешт, особисту поруку та особисте зобов`язання.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи, позитивні характеристики ОСОБА_8 за місцем роботи; його майновий стан; відсутність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_8 ..
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав за можливе, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України, визначити заставу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 315300 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною з наступних підстав:

- слідчий суддя виходив фактично лише з тяжкості кримінального правопорушення, за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, тим самим слідчий суддя прийшов до висновку як вже до встановленого факту, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив злочин, що є порушенням презумпції невинуватості;

- слідчим суддею не надано належної оцінки щодо фактичних обставин періодичного з`явлення ОСОБА_8 на виклик до слідчого протягом періоду часу з 27.11.2019 по 09.04.2020 року, та 13.04.2020 року, будучи обізнаним про розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу відносно нього, підозрюваний самостійно з`явився за телефонним викликом в черговий раз;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що в даному випадку відсутні будь-які ризики зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 не має будь-якого наміру переховуватись від суду та слідства, неодноразово (що в ході судового розгляду підтверджувало й обвинувачення) з`являвся на виклики для допитів та участі у інших слідчих дій; підозрюваний не має наміру впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони вже допитані органом досудового розслідування, всі матеріали та речові докази знаходяться у розпорядженні слідчого, останні не обмежені у праві звернень у разі наявності такого впливу та тим більше реальних доказів впливу до суду надано не було;

- вказані ризики ґрунтуються лише на припущеннях прокурора, та не підтверджено доказами клопотання. Також ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області, де мешкає разом із братом та членами сім`ї (дружина брата, племінники), позитивно характеризується за місцем реєстрації, має офіційне працевлаштування, отримує офіційні доходи, є соціалізованою людиною. Окрім того, ОСОБА_8 має намір надавати правдиві покази та всіляко сприяти розслідуванню та розкриттю злочину.

- слідчим суддею не враховані дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем реєстрації, неодноразово з`являвся на виклики для проведення слідчих дій протягом 2019 року та по 13.04.2020 року, тому захисник вважає обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконним, оскільки жоден ризик передбачений статтею 177 КК України не доведений.

Посилаючись на наведені доводи, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що 09.04.2020 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортними засобами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало матеріальної шкоди у великому розмірі (а.с. 205-212).

Так, ОСОБА_8 органами досудового розслідування підозрюється у тому, що в жовтні 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому місці ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, вступив в попередню злочинну змову з особою якій не повідомлено про підозру та ОСОБА_10 , який згідно з Наказом №191008-К-2 від 08 жовтня 2019 року призначений на посаду експедитора (легкового автотранспорту) відділу експедирування та митного оформлення вантажів та товарів в м. Чорноморськ ДП «Український термінал», для вчинення незаконного заволодіння транспортними засобами, обравши об`єктом свого злочинного посягання сім автомобілів «Mitsubishi Outlander 2.4 CVT Ultimate», 2019 року випуску, що належать на праві приватної власності ТОВ «ЕМ ЕМ СІ Україна».

Для вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та особа яку не повідомлено про підозру, розробили злочинний план, згідно з яким розподілили ролі та діяли відповідно до них.

Так, 11 жовтня 2019 року сім автомобілів «Mitsubishi Outlander 2.4 CVT Ultimate», 2019 року випуску, прибули на територію України, а саме на 5 термінал ДП «МТП «Чорноморськ» за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, 4, на пароплаві «NEPTUNE ILIAD» та знаходились під митним контролем України, однак в митницею не оформлювались, оскільки не заявлялись декларантом (ТОВ «ЕМ ЕМ СІ Україна») до жодного митного режиму.

Діючи згідно спільного злочинного плану, реалізуючи свій злочинний намір, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 , маючи на меті замовити послуги транспортування семи автомобілів Mitsubishi Outlander 2.4 CVT Ultimate» з території 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» автовозом, знайшов в мережі «Інтернет» номер мобільного телефону особи, що надає послуги перевезення. Здійснивши телефонний дзвінок на № НОМЕР_1 , ОСОБА_8 домовився на 02 листопада 2020 року про послуги транспортування автовозом семи автомобілів «Mitsubishi Outlander 2.4 CVT Ultimate» з території 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, 4.

Згідно спільного злочинного плану ОСОБА_10 , маючи прямий умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, скористався своїм службовим становищем та виготовив Інструкцію №298УТ, в якій вказав сім автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate», а також особу автоперевізника - ОСОБА_11 та дані автовозу номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , які йому повідомив ОСОБА_8 , дізнавшись їх під час замовлення послуг транспортування автовозом. З метою приховати свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 вказав в інструкції начальника відділу з експедирування та митного оформлення вантажів та товарів у м. Чорноморськ ДП «Український термінал» ОСОБА_12 , як особу замовника вантажу на вигруз. З вказаною інструкцією ОСОБА_10 звернувся у відділ транспортного експедирування та облікової діяльності 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» для отримання видаткового ордеру на вигруз з складу №25, що розташований на території 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ», семи автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate».

Згодом, 02.11.2019 року, о 14:09 год., ОСОБА_10 , отримавши у відділі транспортного експедирування та облікової діяльності 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» шість екземплярів видаткового ордеру №359554 від 02 листопада 2019 року, передав один екземпляр вказаного ордеру ОСОБА_8 як підставу для здійснення в`їзду автовозу на територію терміналу для подальшого транспортування вищевказаних автомобілів. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 , діючи згідно зі спільним злочинним планом, вийшов за межі 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» та передав один екземпляр видаткового ордеру №359554 від 02 листопада 2019 року другому водієві автовозу ОСОБА_13 , який вже очікував його біля прохідної 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ». Вказаний екземпляр ордеру ОСОБА_13 передав першому водію автовозу ОСОБА_11 , який на підставі вказаного ордеру о 16:22 год. здійснив в`їзд на автовозі номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 на територію терміналу для подальшого транспортування семи автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate» з території терміналу. Після цього ОСОБА_8 зателефонував водію ОСОБА_11 та надав команду їхати на склад № 25 на 5 терміналі ДП «МТП «Чорноморськ», займати місце № 5 та проводити завантаження на автовоз семи автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate», які в цей час вже були підготовлені для завантаження навпроти вказаного ОСОБА_8 місця.

В цей час ОСОБА_10 , продовжуючи діяти згідно розподіленим ролям відповідно до спільного злочинного плану, з іншими екземплярами видаткового ордеру №359554 від 02 листопада 2019 року попрямував до відділу митного оформлення №3 митного поста «Чорноморський», що розташований на території 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ», де ввів в оману головного державного інспектора ВМО №3 ОСОБА_14 та отримав від нього митний дозвіл на виїзд з території терміналу вищевказаних автомобілів. З визначеними на видатковому ордері №359554 від 02 листопада 2019 року дозволами, ОСОБА_10 попрямував до складу №25, де в цей час відбувалось завантаження семи вказаних автомобілів на автовоз номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 . Один екземпляр видаткового ордеру №359554 від 02 листопада 2019 року ОСОБА_10 передав ОСОБА_15 змінному заступнику начальника вантажного складу №25, яка надала дозвіл на виїзд автовозу з вантажем у вигляді семи автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate» з території складу №25, проставивши свої підписи у видатковому ордері №359554 від 02 листопада 2019 року в графі «підпис заст.нач.складу».

Після отримання дозволу на виїзд автовозу з вантажем, ОСОБА_10 попрямував до бюро перепусток ППК «Служби морської безпеки портового засобу 5 термінал», де отримав дозвіл на виїзд автовозу з вантажем у вигляді семи автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate» з території терміналу. Один екземпляр видаткового ордеру №359554 від 02 листопада 2019 року з відміткою про дозвіл на виїзд з території терміналу, ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 . В свою чергу ОСОБА_8 , продовжуючи діяти згідно з розподіленими ролями, відповідно до спільного злочинного плану, передав вказаний екземпляр ордеру водію автовозу ОСОБА_11 та надав команду виїжджати з території 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» та зупинитись на проїжджій частині вул. Північної в с. Бурлача Балка м. Чорноморська Одеської області, повернувши праворуч в напрямку м. Одеси. Водій автовозу ОСОБА_11 на підставі отриманих документів виїхав з території 5 терміналу на проїжджу частину вул. Північної в с. Бурлача Балка, повернув праворуч в напрямку м. Одеси та за наказом ОСОБА_8 зупинив автовоз.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортними засобами, ОСОБА_8 зателефонував особі, якій не повідомлено про підозру, який згідно спільного злочинного плану очікував на дзвінок від ОСОБА_8 неподалік 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» з подальшими вказівками щодо його дій відповідно до розподіленим ролям. В ході телефонної розмови ОСОБА_8 повідомив даній особу, про необхідність надати грошові кошти для оплати послуг транспортування автовозом, розвантажити автовоз та перегнати сім автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate», при цьому зазначив місцезнаходження автовозу з вищевказаними автомобілями. Діючи згідно спільного злочинного плану, особа якій не повідомлено про підозру, під`їхавши до зазначеного ОСОБА_8 місця на автомобілі «Тойота Кемрі», передав ОСОБА_8 кошти в сумі 10000 грн. в якості сплати за послуги перевезення автовозом, якими ОСОБА_8 розрахувався з водієм автовозу за надання ним послуг. Після цього, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та особою якій не повідомлено про підозру, за допомогою водія ОСОБА_11 , розвантажили автовоз та перегнали сім автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER 2.4.CVT Ultimate» кожен вартістю 18 407 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 02 листопада 2019 року становить 456 861,74 грн до невстановленого місця, чим незаконно, без дозволу власника, заволоділи вказаними транспортними засобами, отримавши можливість розпоряджатись ними на власний розсуд.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та особи якій не повідомлено про підозру, були пошкодженні автомобілі. Загалом, в результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та особи яку не повідомлено про підозру, внаслідок пошкодження автомобілів, ТОВ «ЕМ ЕМ СІ Україна» спричинено матеріальні збитки на загальну суму 580168,94 грн.

Колегія суддів враховує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 15 листопада 2019 року, заявою ОСОБА_12 щодо встановлення місцезнаходження семи автомобілів «MITSUBISHI OUTLANDER», видатковим ордером на зазначені сім автомобілів, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_16 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , протоколами допитів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , протоколи додаткових допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , протоколом огляду предметів - оптичних дисків з відеозаписами з камер відео спостереження, що розташовані на території 5 терміналу ДП «МТП «Чорноморськ» за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Північна, 4, протоколом огляду предмета DVD-диску з записом телефонної розмови щодо перевезення семи автомобілів «MITSUBISHI», постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів п`яти оптичних дисків з відеозаписами; висновком судової криміналістичної експертизи відео-звукозапису, висновками трасологічних експертиз, висновками автотоварознавчих експертиз та, іншими матеріалами кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

Окрім того, колегія суддів, наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу з боку ОСОБА_8 на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного ОСОБА_10 , а також на особу якій не повідомлено про підозру, який за версією органу досудового розслідування згідно з спільно розробленим злочинним планом надав підозрюваному ОСОБА_8 кошти за оплату перевезення семи автомобілів «Mitsubishi Outlander 2.4 CVT Ultimate» автовозом.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_8 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може схилити вищезазначених осіб до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо доводів захисника з приводу неврахування слідчим суддею обставин, визначених ст. 178 КПК України, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею надана оцінка всім обставинам, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, позитивні характеристики ОСОБА_8 за місцем роботи; його майновий стан; відсутність судимостей та розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_8 ..

Доводи сторони захисту про те, що відсутній ризик того, що ОСОБА_8 може впливати на іншого підозрюваного та свідків, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до приписів ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може вплинути на свідків до допиту їх в суді.

Той факт, що ОСОБА_8 з`являвся до органів досудового розслідування, для допиту в якості свідка, не спростовує наявності, вищевказаних ризиків, оскільки він не був у статусі підозрюваного, та на нього не були покладені процесуальні обов`язки.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам, а доводи сторони захисту з цього приводу в судовому засіданні апеляційного суду жодним чином не доведені.

Щодо доводів захисника про визначення непомірного розміру застави, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 ч.5 ст. 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до повідомлення про підозру від дата ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на п. 3 ст. 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, апеляційний суд враховує обставин вчиненого кримінального правопорушення, шкідливі наслідки у виді завданої злочином майнової шкоди, а також інкриміновану органом досудового розслідування суму завданих збитків потерпілому, яка підтверджена переліченими вище доказами та складає 580168,94 грн., дані про особу підозрюваного та ризики, передбачених ст. 177 цього Кодексу та приходить до висновку, що максимальний розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою зможе гарантувати виконання ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, слідчим суддею встановлено, а під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме такого виду запобіжного заходу, знайшли своє підтвердження.

За обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про необхідність застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, в межах передбачених п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 13.04.2020 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.05.2020 р. із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4