ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/418/20 Справа № 201/1373/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11лютого 2020 року про арешт майна в межах кримінального провадження № 0003042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю учасників провадження:
захисника: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В обґрунтування пропущеного строку зазначає, що в судове засідання не викликалася та при розгляді клопотання слідчого не була присутня, про існування ухвали слідчого судді дізналася від свого чоловіка лише 06.03.2020 року, якому дільничим інспектором було вручено копію судового рішення 05.03.2020 року.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно. Дане нерухоме майно, а саме домоволодіння, належить їй на праві власності з 2003 року, а не її чоловікові ОСОБА_8 , є єдиним місцем проживання для неї та її родини, і накладаючи арешт, в тому числі шляхом заборони користування ним, вони позбавлені єдиного місця проживання.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11лютого 2020 року клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на нерухоме майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме на:
- Будинок АДРЕСА_1 , номер об`єкту нерухомого майна 101;
- Земельну ділянку, площею 0,0709 га., кадастровий номер :03:147:0026, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктами та будь-яким державним реєстратором державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єкту нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зобов`язано Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про заборону вчинення реєстраційних дій щодо даного об`єкта нерухомості.
Слідчий суддя в обґрунтування прийнятого рішення зазначив, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна нерухомого майна, яке є предметом злочину, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до подальшої перереєстрації (відчуження) нерухомості, яка виступає предметом злочину.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження ОСОБА_6 , апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена 11 лютого 2020 року, без участі її участі. Про оскаржувану ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 дізналася 06.03.2020 року. З апеляційною скаргою ОСОБА_6 звернулася до суду 11.03. 2020 року, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про пропущення нею строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги заявника та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді відповідає цим вимогам кримінального процесуального закону.

Так, колегією суддів встановлено, що СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого та, долучених до нього матеріалів, під час проведення досудового розслідування встановлено, що позичальник в особі ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленими особами діючи умисно, шахрайським шляхом, використовуючи завідомо підробний документи, з метою ухилення від сплати перед банком кредиту і збереження на свою користь предмету іпотеки у вигляді нерухомого майна за адресою, АДРЕСА_1 заволоділа об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, площею 0,0709 га., кадастровий номер :03:147:0026, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дубініна, буд.61. чим завдали банку АТ «Дельта Банк» майнової шкоди.

Відповідно до постанови слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 06 грудня 2019 року об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,0709 га., кадастровий номер :03:147:0026, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дубініна, буд.61. було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003042.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що майно підлягає арешту з метою збереження речового доказу.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки воно визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та є об`єктом кримінально-протиправних дій, що відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, є підставою для накладення арешту.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із рішенням слідчого судді щодо визначеного ним способу обтяження майна.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. ч. 3, 4 ст. 173 КПК України). В даному випадку захоронення користування домовладінням та земельною ділянкою є невиправданим обтяжливим способом, враховуючи що відчуження та розпорядження мають однакові наслідки.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя визначив спосіб накладення арешту на майно без урахування цих вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, ухвала підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися майном, визначеним у клопотанні слідчим, апеляційний суд виходить з обставин провадження, а також, необхідності втручання в права та інтереси власників майна.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування найменш обтяжливого способу арешту будинку та земельної ділянки шляхом заборони її відчуження, спрямоване на її збереження як речового доказу і таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.
При цьому апеляційний суд враховує те, що вказане майно будинок та земельна ділянка, визначені речовими доказами у даному кримінальному провадженні, має істотне значення для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин під час досудового розслідування кримінального провадження та їх може бути використано, як доказ факту вчинених злочинних дій.
Доводи заявника про відсутність підстав для накладення арешту апеляційний суд розцінює як безпідставні, оскільки вони спростовуються встановленими під час апеляційного розгляду обставинами.
З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, у зв`язку з чим відповідні доводи ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11лютого 2020 року про арешт майна в межах кримінального провадження № 0003042 від 03.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_10 , задовольнити частково.
Накласти арешт на нерухоме майно, шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб, а саме, на:
- будинок АДРЕСА_1 , номер об`єкту нерухомого майна 101;
- земельну ділянку, площею 0,0709 га., кадастровий номер :03:147:0026, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктами та будь-яким державним реєстратором державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єкту нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.
Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради 49004, м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська), 58 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.
Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

_______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11