Справа № 761/492/20
Провадження № 1-в/761/38/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві

клопотання виконуючого обов`язки начальника слідчого ізолятора - начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 відносно

засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про призначення покарання за сукупністю вироків,

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2020 року виконуючий обов`язки начальника слідчого ізолятора - начальник арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про призначення покарання за сукупністю вироків відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_5 на підставі наказу від 07 серпня 2019 року №54/АГ -19 зарахований на посаду підсобного робітника для виконання роботи з господарського обслуговування ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 25 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 04 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та з 21 червня 2017 року по 25 липня 2018 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №2046-VIII від 18 травня 2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року стосовно ОСОБА_5 змінено: на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі: ОСОБА_5 з 04 квітня 2017 року по 01 квітня 2019 року включно. В решті вирок залишено без змін. Вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 25 липня 2018 року, яким засуджено ОСОБА_5 , набрав законної сили 01 квітня 2019 року.
Також, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ст. 290, ч. 2 ст. 289 КК України, за якими призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ст. 290 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, з конфіскацією майна. Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначено у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін. На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року ОСОБА_5 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення із 10 грудня 2018 по 13 березня 2019 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року, яким засуджено ОСОБА_5 , набрав законної сили 13 березня 2019 року.
Вказує, що при винесенні вироку Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року не було враховано наявність вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року.
Посилаючись на вимоги п.11 ч.1 ст.537,п.2 ч.2 ст.539 КПК України ,просить призначити ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст.70 КК України,покарання за сукупністю злочинів ,а саме
вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року та вироку Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року,а також вирішити питання щодо зарахування в строк покарання ОСОБА_5 періодів попереднього ув`язнення відповідно до вимог Закону України №838-УІІІ від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» у судове засідання не з`явився,про дату,час,місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що не є перешкодою для розгляду клопотання.
Захисник ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили про його задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що вказане клопотання є таким, що не підлягає розгляду в порядку, передбаченому п.11 ч.2 ст.539 КПК України, в противному випадку буде погіршено становище засудженого ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню,з наступних підстав.
Так, встановлено що вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 25 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 04 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та з 21 червня 2017 року по 25 липня 2018 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №2046-VIII від 18 травня 2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року стосовно ОСОБА_5 змінено: на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув?язнення з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі: ОСОБА_5 з 04 квітня 2017 року по 01 квітня 2019 року включно. В решті вирок залишено без змін.
Таким чином, вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 25 липня 2018 року, яким засуджено ОСОБА_5 набрав законної сили 01 квітня 2019 року.
Також, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ст. 290, ч. 2 ст. 289 КК України, за якими призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ст. 290 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна. Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначено у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін. На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року ОСОБА_5 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення із 10 грудня 2018 по 13 березня 2019 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок Святошинського районного суду м.Києва від 10 грудня2018 року, яким засуджено ОСОБА_5 , набрав законної сили 13 березня 2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має вирішувати питання, зокрема, про застосування покарання за наявності кількох вироків .

Як встановлено судом, 10 грудня 2018 року при винесенні вироку та призначенні покарання Святошинським районним судом м. Києва не було враховано попередній вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 25 липня 2018 року, як такий, що не набрав законної сили.

Окрім іншого вбачається, що як вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 25 липня 2018 року так і в подальшому, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року, кожним окремо, засудженому ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років ,з конфіскацією майна.
В.о. начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» вказує у клопотанні, що для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_5 виникла необхідність у приведенні вищезазначених вироків, ухвалених відносно нього, у відповідність із законодавством України, зокрема призначення покарання за сукупністю злочинів згідно ч.4 ст. 70 КК України.

Клопотання, у відповідності до вимог ст. 539 КПК України, підлягає розгляду Шевченківським районним судом м.Києва, зважаючи на те, що засудженого ОСОБА_5 направлено для відбування покарання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п.п.10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що питання, пов`язані з виконанням вироку за наявності інших вироків, розглядається судом у порядку, передбаченому ст. ст. 537,539 КПК України,у випадках :а) коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків; б) коли під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший з яких скасований касаційною інстанцією, внаслідок чого необхідно виключати призначену відповідно до нього міру покарання.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України 1960 р. (насьогодні ст. 71 КК України) не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, визначаючи порядок застосування покарання засудженому, стосовно якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд зобов`язаний керуватися ст.71 КК України.

Разом, з тим, звертаючись з вказаним клопотанням про призначення покарання за сукупністю вироків, в.о. начальника слідчого ізолятора начальник арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор просить призначити засудженому ОСОБА_5 покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, що не передбачено правилами, встановленими п.11 ч.2 ст.539 КПК України.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

З урахуванням викладеного, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, у задоволенні такого клопотання слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання виконуючого обов`язки начальника слідчого ізолятора - начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про призначення покарання за сукупністю вироків засудженому ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1