233 № 233/514/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року остянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінального провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001481 від 09 грудня 2019 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в :
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 оскільки 05 квітня 2020 року спливає термін застосування судом даного запобіжного заходу і не перестали існувати обставини, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу останньому під час досудового слідства та продовження під час судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримала.
Обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 квітня 2020 року.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_8 не завершено, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується 05 квітня 2020 року.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження клопотання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , суд вважає за доцільне продовжити дію обраного відносно нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду з огляду на те, що останньому інкримінуються вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, не одружений, тому наслідки та ризик втечі для ОСОБА_8 у цьому випадку можуть бути визнаними менш небезпечними, ніж покарання і процедура виконання покарання. Також, обґрунтовуючи існування вищевказаного ризику, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитись від слідства; незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 , який є очевидцем даного кримінального правопорушення, зокрема під час нанесення ОСОБА_8 ударів ОСОБА_10 , намагався припинити протиправні дії останнього, однак ОСОБА_8 відштовхнув його та наніс удар кулаком по обличчю, оскільки перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може шляхом вмовлянь, викликання жалю або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на останнього, так як вони знайомі, є сусідами, чим змусити його змінити свідчення на свою користь, що може вплинути на подальший хід судового розгляду, і запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, який не працює, не навчається, не має стійких соціальних зв`язків, на медичних обліках не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, раніше не судимий; характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного пливу на свідка, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 , судом на теперішній час не встановлено. За таких підстав, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_8 , не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги наявність ризиків, та враховуючи, що більш м`який запобіжний захід з урахуванням існування вищезазначених ризиків не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, з урахуванням існування вищезазначених ризиків, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжних заходів задоволенню не підлягає.
З урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема інкримінування вчинення злочину ОСОБА_8 , який спричинив загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. 331 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, терміном по 29 травня 2020 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_8 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська УВП (№ 6)».
У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт обвинуваченому, - відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_5 .
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому, захиснику, прокурору негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий

Судді