ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
Справа №617/1140/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/969/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 9 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , щодо продовження строків тримання під вартою,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , строком на 60 днів, до 6 лютого 2020 року.

Судове рішення мотивоване тим, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам: переховуватися від суду та слідства; незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших злочинів.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити в нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання та визначити обвинуваченому заставу у мінімальному розмірі.

Зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Крім того, захисник стверджує, що за обвинуваченням по ст. 129 КК України вже сплинув строк покарання, а тому впливати на потерпілого немає сенсу.

Повідомляє, що обвинувачений знаходиться під вартою 2 роки і не має об`єктивної можливості впливати на свідків та потерпілого.

Вказує, що фактично з урахуванням санкції та правил ч.5 ст. 72 КК України, обвинувачений вже відбув покарання.

Посилається на практику ЄСПЛ з приводу тримання осіб під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Із клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що зібрані під час досудового розслідування докази обґрунтовують підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, а саме за ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

При цьому, колегія суддів ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 .

Відповідно до матеріалів провадження, злочини, у вчиненні яких обвинувачується, відносяться до злочинів проти життя та здоров`я громадян та проти громадської безпеки.

Такі злочини носять підвищену суспільну небезпеку, оскільки об`єктом зокрема злочину проти громадської безпеки є безпека невизначеного кола осіб, а тому такі діяння є загальнонебезпечними та створюють загрозу всьому суспільству, захист інтересів якого повинно бути забезпечено судом.

Колегія суддів звертає увагу на те що у місці мешкання обвинуваченого внаслідок проведеного обшуку було виявлено корпус гранати та підривач для гранат.

Зазначене свідчить про можливе існування інших місць зберігання вибухівки та її використання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Суд першої інстанції вірно врахував дані про особу ОСОБА_8 , який місця реєстрації не має, не працює, законних джерел заробітку не має, неодружений, є громадянином Російської Федерації.

Більш того до обвинуваченого вже застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте ОСОБА_8 його порушив та переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого був оголошений у розшук.

Таким чином у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки на території України, а тому ризик втечі обвинуваченого ОСОБА_8 існує поза розумним сумнівом.

Крім того колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризику впливу на потерпілого та свідків, оскільки з метою отримати показання на свою користь обвинувачений може вдатися до таких дій.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 9 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , щодо продовження строків тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -