Справа № 461/970/20
Провадження № 1-кп/461/349/20
УХВАЛА
09.04.2020 року м.Львів

Галицькийрайонний суд м. Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судових засідань - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0005183 від 20.11.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.186 КК України та про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0005183 від 20.11.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.186 КК України та про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. Покликається на те, що у зв?язку із неможливістю завершити судовий розгляд даного кримінального провадження, а також у зв?язку з необхідністю допитати потерпілих, свідків на яких обвинувачений може незаконно впливати, що підтверджує факт існування ризику, передбаченого п.3 ст.177 КПК України, а також дослідити інші матеріали кримінального провадження, виникла необхідність у продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, прокурор покликається на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, враховуючи особу підозрюваного, який немає законних джерел заробітку, не працює та не навчається, раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, а тому існують підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчинити новий злочин. Враховуючи те, що він неодружений, немає дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків на території міста Львова та Львівської області, у зв`язку з чим існують підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду. Окрім цього, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину із застосуванням насильства, що свідчить про те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих, що підтверджує достатність підстав стверджувати про наявність вищевказаних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків та потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладені вище обставини, та те що заявлені при обранні 21.11.2019 та продовженні 16.01.2020, 17.02.2020 суддею, запобіжного заходу ризики не зменшилися, прокурор зазначає, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, оскільки об`єктивно будуть існувати можливості для впливу обвинуваченим на потерпілих та свідків, а також будуть існувати можливості для переховування від суду, та ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів в тому числі злочинів проти власності, а саме грабежів, не має міцних соціальних зав`язків, зареєстрований та проживає у Донецькій області, м.Бахмут, тому лише продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою заперечив. Просив суд обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 просила суд обрати обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою, оскільки прокурор не навів достатні ризики, які виправдовую тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників справи щодо поданого клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жодні збільш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.186 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих.

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, за вчинення майнових злочинів, в тому числі злочинів проти власності, зареєстрований та проживає у Донецькій області, немає законних джерел заробітку, неодружений, тобто у ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Прокурор довів, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.186 КК України, тобто у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднаному з проникненням у житло та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я у момент заподіяння. Перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Тому жодний із збільш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тобто запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

Сукупність вище перелічених ризиків є вагомою та не може бути усунута у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою. Дані ризики на даний час не зменшилися.

З урахуванням викладених ризиків, які існують, особи обвинуваченого, обставини вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушень, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жодний із збільш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , 23.06.1987 строк тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань №19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на 60 діб, тобто до 07.06..2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1