Дата документу 29.04.2020 Справа № 335/7408/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/7408/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/508/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

розглянула 29 квітня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 у рамках кримінального провадження за ч. 2 ст.286 КК України звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, вказуючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу, слідчий суддя встановив відсутність у ОСОБА_10 статусу підозрюваного та відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор вважає оскаржувану ухвалуне законною і такою, що підлягає скасуванню через істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає про підтвердження у ОСОБА_10 статусу підозрюваного через дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 135 КПК України щодо направлення висунутої підозри як за місцем роботи, так і місцем реєстрації ОСОБА_10 .

Прокурор зазначає про існування ризиків негативної поведінки внаслідок можливого переховування ОСОБА_10 , здійснення впливу на потерпілу та свідків і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, шляхом затягування його проведення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та, постановити нову, якою обрати стосовноОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації, із забороною цілодобово залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_7 , зазначив, що жодних підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не існує. ОСОБА_10 не є підозрюваним, відсутні будь-які ризики негативної поведінки, строки досудового розслідування грубо порушені та вже закінчилися, доказів вини останнього немає. Адвокат просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор частково підтримала апеляційну скаргу щодо скасування оскаржуваного рішення та не підтримала апеляцію в частині ухвалення нового рішення через закінчення строків досудового розслідування.

Адвокат, потерпіла та її представник висловили заперечення вимогам апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, насамперед є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

При цьому, встановлення наявності передбачених ч.1ст. 177 КПК України ризиків є похідним від визначення питання щодо набуття особою статусу підозрюваного.

Аналіз вказаних норм закону, дає підстави вважати, що запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються (обираються) слідчим суддею лише щодо особи, яка, відповідно до вимог КПК України має статус підозрюваного.

Отже, з огляду на зміст оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги у даному провадженні підлягає з`ясуванню питання про набуття ОСОБА_10 статусу підозрюваної особи.
Відповідаючи на доводи прокурора, судова колегія звертається до положень ч.1 ст.42 КПК України, згідно якої підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручене їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Кримінальне процесуальне законодавство регламентує, що у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1 ст.135 КПК); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК). З викладеного убачається, що КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких повідомлення про підозру може бути вручене.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом ст. 276 КПК України процедура здійснення повідомлення про підозру включає в себе складання письмового повідомлення про підозру та відповідно його вручення підозрюваному уповноваженою особою.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності. Підтвердженням цього є положення п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, за результатами розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арештувідносно ОСОБА_10 слідчий суддя встановив, що ОСОБА_10 фактично не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000236, а тому до нього не може бути застосовано або обрано будь-який запобіжний захід.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки в матеріалах, доданих до клопотання прокурора, докази про належне вручення ОСОБА_10 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений ст.ст. 276-278 КПК України, відсутні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор також не надав жодного доказу, який би підтверджував існування факту повідомлення про підозру ОСОБА_10 у передбаченому КПК України порядку.

При цьому, відповідні квитанції слугують лише підтвердженням факту скерування кореспонденції невідомого змісту за певними адресами. Натомість відсутність поштового підтвердження отримання адресатами чи безпосередньоОСОБА_10 відповідного повідомлення про підозру не здатне слугувати підтвердженням дотримання органом досудового розслідування правил повідомлення особі про підозру.

Додатково слід зауважити, що обставини набуття ОСОБА_10 статусу підозрюваного вже були предметом перевірки судами першої та апеляційної інстанції і з того часу жодних інших дій, скерованих на належне вручення ОСОБА_10 письмового повідомлення про підозру стороною обвинувачення не здійснювалося, навіть при зазначених самим прокурором обставинах здійснення за участю ОСОБА_10 слідчих дій.

Отже, посилання прокурора щодо підтвердження факту здійснення повідомлення ОСОБА_10 про підозру неспроможні.

За таких неспростовних обставин, наявність ризиків негативної поведінки з боку ОСОБА_10 взагалі не є вирішальним.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, судова колегія констатує наступне.

Так, відомостей про те, що ОСОБА_10 переховується від органу досудового розслідування або суду матеріали провадження не містять.

Натомість, навіть за відомостями прокуратури ОСОБА_10 з`являється до органу слідства для проведення слідчий дій, що підтверджується протоколом допиту ОСОБА_10 (а.с. 81-84), повістки про виклик до слідчого отримує (а.с. 85), а у разі неможливості прибуття через його зайнятість та зайнятість захисників у інших судових процесах надає відповідні клопотання ( 86-90).

Більш того, розгляд провадження за клопотанням прокурора за участю ОСОБА_10 як у суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді спростовує наведені вище твердження прокурора.

Отже, у сукупності з зазначеними обставинами, позитивних характеристик щодо особистості ОСОБА_10 , який веде активну громадську та політичну діяльність як адвокат та депутат Запорізької міської ради, а отже є публічною особою, якам не приховує місце проживання і відомості щодо цієї обставини є у розпоряджені органу досудового розслідування, з урахуванням тривалості досудового розслідування та обставин подій, щодо яких внесено відомості до ЄРДР, колегія суддів вважає ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України безпідставний.
Апеляційний суд відзначає, що прокурор нічим не обґрунтував наявність ризиків щодо незаконного впливу на потерпілих, свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що за відсутності доказової бази слід визнати як припущення, які не можуть бути взяті до уваги.

На відсутність вказаних ризиків свідчать покази, надані в суді апеляційної інстанції потерпілою, підтримані її представником адвокатом ОСОБА_9 з приводу заперечень доводам сторони обвинувачення, оскільки відсутні будь-які незаконні дії з боку ОСОБА_10 , а навпаки, останній постійно допомагає сім`ї потерпілій.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків слідчого судді не заслуговують на увагу.

Крім того, слід зауважити, що у даному кримінальному провадженні, за підтвердженими прокурором даними, строки досудового розслідування закінчилися та не продовжені, що також за правилами ст.ст. 131, 176, 214 КПК України та загальними засадами кримінального провадження (ст.7 КПК України) не передбачає вирішення питання з приводу застосування заявленого його ініціатором заходу забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді по справі не встановлено.

На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4