Дата документу 15.04.2020
Справа № 334/6426/19
Провадження № 1-кп/334/465/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Запоріжжя, який має загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 серпня 2019 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 знаходились на території пляжу «Правобережний», який розташований за адресою м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 10, де побачили потерпілого ОСОБА_4 , який відпочивав на пляжі спільно з товаришами. В цей момент у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Далі, ОСОБА_5 , виконуючи попередньо розподілені обов`язки, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи на території вищевказаного пляжу «Правобережний» в зазначений день та час, підійшов зі спини до потерпілого ОСОБА_4 та схопив його за шию після цього, утримуючи потерпілого за шию, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , зняв з потерпілого ланцюжок зі срібла 925 проби, довжиною 600 мм, вагою 67 грамів, та ікону із зображенням «Іісуса Христа», вартістю 600 гривень 00 копійок, після чого виказав усну вимогу до потерпілого про необхідність зняття наручного електронного годинника «Samsung Galaxy Watch 553В» в корпусі чорного кольору з силіконовим ременем синього кольору, вартістю 10000 гривень 00 копійок, на що потерпілий, виконуючи вимоги ОСОБА_5 , зняв вищевказаний годинник з зап`ястя своєї лівої руки та поклав його на пісок. Далі, ОСОБА_5 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, підібрав з підлоги наручний електронний годинник «Samsung Galaxy Watch 553В» в корпусі чорного кольору з силіконовим ременем синього кольору, а ОСОБА_6 , в свою чергу, виконуючи попередньо розподіленні обов`язки, підняв з підлоги гіроборд, вартістю 10000 гривень 00 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_4 та перебував на місці вчинення кримінального правопорушення.
Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що їх дії є відкритими для потерпілого, утримуючи вказане майно у своїх руках та маючи реальну можливість розпорядитися ним, почали виходити з пляжу «Правобережний» та покинули місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 20600 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі, та підтвердив, обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім того пояснив, що вони з ОСОБА_6 , добровільно повернули потерпілому електронний годинник та гіроборд, відшкодували моральну шкоду, в судовому засіданні просив вибачення у потерпілого та щиро розкаявся в скоєному.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, визнав у повному обсязі, та підтвердив, обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім того пояснив, що вони з ОСОБА_5 добровільно повернули потерпілому електронний годинник та гіроборд, відшкодували моральну шкоду,в судовому засіданні просив вибачення у потерпілого та щиро розкаявся в скоєному.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, обставини, викладені в обвинувальному акті, подав письмову заяву, що він відмовляється від цивільного позову, оскільки обвинувачені відшкодували йому завдану матеріальну та моральну шкоду, тому він не має будь-яких претензій до обвинувачених, та просив призначити їм покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 50 КК України враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При призначенні покарання співучасникам злочину суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочин за ч.2 ст.186 КК України відносяться до тяжкого злочину.
ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_5 , враховуючи його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілого щодо призначення покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_6 , враховуючи його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілого щодо призначення покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 подав цивільний позов та просив стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 600,0 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,0 грн. До початку розгляду справи по суті ОСОБА_4 подав заяву про відмову від даного позову, оскільки обвинувачені добровільно відшкодували матеріальну та моральну шкоду.
Відповідно до ч. 3 ст.206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Суд вважає за можливе прийняти заяву потерпілого про відмову від позову та закрити провадження щодо даного позову, оскільки така відмова не суперечить вимогам закону і не порушує права інших учасників справи.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою засуджених покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем їх проживання.

Речові докази: наручний електронний годинник «Samsung Galaxy Watch 553В» в корпусі чорного кольору з силіконовим ременем синього кольору та гіроборд, які належить потерпілому ОСОБА_4 та які передані йому на відповідальне зберігання залишити за належністю.
Провадження за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_4 до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 600,0 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. закрити.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1