ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1172/20 Справа № 212/8470/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15
захисників (в режимі відеоконференції) ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,
ОСОБА_25 , ОСОБА_20 ,
ОСОБА_26 ,
ОСОБА_27 , ОСОБА_24 ,
ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ,

захисників ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ,
ОСОБА_32

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001290 за обвинуваченням ОСОБА_33 за ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України, ОСОБА_34 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_35 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_36 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_37 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_38 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_39 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_12 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_40 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_41 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_13 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_15 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001290, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Вказана ухвала обгрунтована тим, що у вказаному обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий та прокурор вважали встановленими, із зазначенням часу, місця, форми вини та інших обставин вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, яке їм інкриміновано. При викладенні фактичних обставин сторона обвинувачення послалась лише на те, що обвинувачені ОСОБА_42 та ОСОБА_43 створили та очолили злочинну організацію, до якої увійшли інші обвинувачені, і в складі ієрархічного об`єднання в подальшому незаконно виготовляли та збували психотропні речовини а також особливо небезпечні речовини обіг яких заборонено.
Суд першої інстанції також зробив висновок, що під час досудового розслідування органом досудового розслідування порушено право на захист обвинувачених, оскільки обвинуваченим ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_9 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_14 14 лютого 2019 року було лише роз`яснено право на захист, цього ж дня пред`явлено підозри, проведено їх допити в якості підозрюваних, та винесені клопотання про обрання запобіжних заходів. Суд першої інстанції зазначив, що з реєстру досудового розслідування вбачається, що на цій стадії захисники не були допущенні, оскільки відсутні відомості про їх допуск та їх залучення, проте у даному випадку участь та допуск захисників є обов`язковою.
Також суд першої інстанції встановив відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, що у порушенням норм КПК, зокрема ст. 290 КПК України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року та постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Свою апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що слідчим та прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, а інших вимог до обвинувального акту КПК України не передбачено.
Зазначає, що листом Вищого спеціалізованого суду України «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» №223- 1430/0/4 - 12 від 03.10.2012 зазначено, що повернути обвинувальний акт можливо, якщо він не відповідає ст. ст. 291, 292 КПК України та містить: положення, що суперечать одне одному; недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки; якщо обвинувальний акт з додатками не був вручений обвинуваченому. Тому прокурор вважає, що будь-які порушення в обвинувальному акті, що є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, та які впливають на суть обвинувачення та перешкоджають призначенню справи до судового розгляду відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Статтею 291 КПК України передбачені вимоги, які ставляться до обвинувального акту, отже із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, підставою для повернення обвинувального акту прокурору, в кримінальному провадженні №0001290 відносно обвинувачених ОСОБА_42 за ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України, ОСОБА_52 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_53 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_44 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_47 за ч.1 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_54 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_55 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_12 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_45 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_56 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_13 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_15 за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, стало те, що прокурором в обвинувальному акті викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинувачених із посиланням на відповідні частини статтей кримінального закону, а формулювання обвинувачення в даному процесуальному документі відсутнє.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
В постанові ВСУ від 12 жовтня 2017 року у справі №5-253кс(15)17 надано роз`яснення, що вказівка в обвинувальному акті про достатність доказів для підозри, а не обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, по суті обвинувального акту не змінює, оскільки в ньому наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Тобто, важливим в обвинувальному акті, складеному за результатом досудового розслідування, є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права обвинуваченої особи на захист.
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001290 було складено із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, зокрема, в ньому міститься повний та вичерпний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що свідчить про відповідність даного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для застосування положень ст. 314 КПК України та повернення обвинувального акту прокурору для належного оформлення.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, відсутність на думку суду першої інстанції якого стало підставою для повернення обвинувального акту прокурору, підлягатиме доведенню під час судового розгляду і випадку, передбаченому ст. 338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання.
Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Щодо мотивувань суду першої інстанції про наявність недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема, відсутності в ньому відомостей про допуск та залучення захисників обвинувачених, відомостей про відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, а також відомостей про час призначення чи то залучення захисників обвинувачених, то колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції фактично було надано оцінку повноті процесуального документу, що не ґрунтується на вимогах закону та не є підставою, передбаченою положеннями ст. ст. 291, 314 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим судом першої інстанції було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливав 08 квітня 2020 року, оскільки станом на сьогодні кримінальне провадження не розглянуто, а апеляційний суд дійшов висновку за результатом розгляду апеляційної скарги про необхідність скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, з метою зменшення ризиків переховування обвинувачених від суду, а також зменшення ризиків вчинення ними нових злочинів, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченим строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 червня 2020 року.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 177, 291, 314, 331, 404, 409, 419 КПК, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001290 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001290 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001290:
? ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
? ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
? ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_3
? ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
? ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
? ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;
? ОСОБА_63 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
? ОСОБА_64 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
? ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_9
до 03 червня 2020 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4