Справа № 212/2619/18
У Х В А Л А

15 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381 від 07 лютого 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:

13 березня 2020 року до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_3 ,зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16.07.2019 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 11.02.2016 року.

Скаржниця в обґрунтування своєї скарги зазначила, що 10 березня 2020 року вона особисто отримала копією постанови слідчого Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 07 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000381.

З такою постановою слідчого вона не згодна, в зв`язку з тим, що скільки приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий, не встановив розмір завданої законному володільцю шкоди, не забезпечив ефективного розслідування у даному кримінальному провадженні, досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним, вказує, що останній не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину. Зазначила,що слідчий ОСОБА_5 , отримавши висновок судової будівельно-технічної експертизи щодо будинку АДРЕСА_1 не встановив розмір завдання шкоди законному володільцю, не тільки зруйнованої стіни будинку але і земельної ділянки, а тому неправомірно встановив відсутність в діяннях особи складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 статті 197-1 КК України та виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги за скаргою підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені в скарзі факти.

Слідчий суддя встановив, що 11.02.2016 року Покровським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено до ЄРДР відомості за №0000381, за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_3 , шляхом встановлення на ній паркану, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Постановою слідчого Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , від 07 лютого 2020 року було закрито кримінальне провадження № 0000381 від 11 лютого 2016 року у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення. А саме, що під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у період з 22.01.2018 року по 02.02.2018 року відділом з питань державного архітектурного контролю виконкому Криворізької міської ради проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що за результатами перевірки порушень містобудівного законодавства не виявлено. При цьому з вказаної постанови не вбачається, що органом досудового розслідування було вжито всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Також було долучено копію Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом- земельної ділянки від 30.01.2018 року № 11-ДК/60/АП/09/01/-18, згідно якого встановлено, що інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головним спеціалістом ОСОБА_7 на підставі наказу Головного Управління Держегеокадастру у Дніпропетровській області від 11.01.2018 року № 11-ДК було здійснено державний контроль за дотриманням земельного законодавства, шляхом проведення перевірки стосовно земельної ділянки по АДРЕСА_1 . В результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка житлової та громадської забудови у межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 обліковується та належить до комунальної власності. Земельна ділянка огороджена парканом, на якій розташовано домоволодіння ОСОБА_3 .За будинком ОСОБА_3 по межі за домоволодінням громадянина ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 знаходиться спірна земельна ділянка площею 0,0019 га. Допитаний в ході досудового слідства свідок ОСОБА_7 , яким було здійснено перевірку земельної ділянки по АДРЕСА_1 вказав, що вищезгадана земельна ділянка в національно - кадастровій системі не обліковується та належить до комунальної власності. За будинком ОСОБА_3 по межі з домоволодінням ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 знаходиться спірна земельна ділянка площею 0,009 га, яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_3 . Державний акт на право власності на земельну ділянку ДП№ 067381, виданим ОСОБА_8 встановлено, що спірна ділянка площею 0,0019 га входила до складу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 . Однак цей акт рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку ДП № 067381, виданий ОСОБА_8 , скасовано рішення КМР № 1083 від 20.08.2003 року в частині передачі ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0619 га у власність та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 041610001. У зв`язку з чим, потерпілій ОСОБА_3 запропоновано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за захистом свого особистого немайнового чи майнового права.

Заслухавши скаржницю оцінивши в сукупності, досліджені в справі матеріали скарги й письмові матеріали кримінального провадження № 0000381 від 11лютого 2016 року слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 303 КПК України зазначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 284 КПК України визначені підстави до закриття кримінального провадження. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Правилами статті 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно із статтею 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).
У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Слідчий суддя звертає увагу також і на те, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий повинен конкретизувати в діях якої особи відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1 КК та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в її діях в цьому випадку.
Таким чином, зміст постанови про закриття кримінального провадження носить суперечливий характер, оскільки не зрозуміло, з яких підстав слідчий закрив провадження у справі. Так, у мотивувальній частині постанови слідчий фактично прийшов до іншого висновку, а саме про відсутність самої події кримінальних правопорушень, а в той же час в резолютивній частині вказаної постанови, зробив висновок, що він провадження закрив у зв`язку з відсутністю складу цього злочину, при цьому не зазначивши в яких саме осіб або особи він відсутній.
У постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення.
За таких обставинах, слідчий суддя вважає необхідним скасувати постанову слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 07 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000381 від 11 лютого 2016 рокуза ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України та матеріали повернути прокурору для проведення додаткової перевірки зазначених вище обставин, та виконання ряду зазначених вище необхідних слідчих дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203, 304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 07 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000381 від 11.02.2016 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст.197-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження повернути до слідчого відділу Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 квітня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1