Номер провадження: 11-сс/813/728/20
Номер справи місцевого суду: 510/699/20 1-кс/510/135/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 24.04.2020 року, якою було відмовлено в накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000115 від 11.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000115 від 11.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
В клопотанні зазначено, що 10.04.2020, приблизно о 17-й годині, співробітниками Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області під час патрулювання у м. Рені за вул. Соборна, поблизу ЗОШ № 6, виявлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у заборонених законом місцях розпивав алкогольні напої.
За вказаним фактом співробітником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП стосовно вказаної особи, після чого, в порядку встановленому ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» та ст. 264 КУпАП, проведено особистий огляд і огляд речей ОСОБА_6 , в ході якого у його сумці виявлено паперовий згорток із речовиною зеленого кольору рослинного походження. Слідчим 10.04.2020 в ході огляду місця події на перехресті вулиць Кишинівська та Соборна у м. Рені поблизу будинку №205, у ОСОБА_6 вилучено паперовий згорток із речовиною зеленого кольору рослинного походження, яку упаковано в експертний пакет №1793519.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що прокурором, при складанні клопотання про накладення арешту на майно, не дотримані вимоги аб. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки у клопотанні не доведена наявність передбачених вказаною статтею підстав для накладення арешту на майно, а наведені в клопотанні про накладення арешту ризики ґрунтуються лише на припущеннях прокурора.
Крім того, клопотання про арешт майна було подано з порушенням строків звернення до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, клопотання, відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України, ухвалами слідчого судді неодноразово було повернене прокурору, процесуальному керівнику, для усунення недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна, оскільки ухвала слідчого судді є незаконною, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя невірно вказав про пропуск строку звернення з клопотанням про арешт майна, адже клопотання подано в наступний робочий день після вихідних днів, а висновок суду, що прокурором не доведено можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження є хибним. Вилучена речовина рослинного походження визнана речовим доказом, так як містить ознаки кримінального правопорушення та необхідна для проведення експертних досліджень. Ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його втрати або знищення.
Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на виклик до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Оскільки учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду подання, однак в судове засідання не з`явились, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників судового провадження та згідно з положеннями ч.4 ст.107 КПК України не здійснювати технічну фіксацію судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали провадження, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання, з наступних обставин.

Так, в клопотанні прокурора, в обґрунтування вимог арешту майна, зазначено, що СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000115 від 11.04.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 10.04.2020, приблизно о 17-й годині, співробітниками Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області під час патрулювання у м. Рені за вул. Соборна, поблизу ЗОШ № 6, виявлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у заборонених законом місцях розпивав алкогольні напої та під час складання співробітником поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП стосовно вказаної особи, та проведення слідчим огляду місця події на перехресті вулиць Кишинівська та Соборна у м. Рені поблизу будинку №205, у ОСОБА_6 вилучено паперовий згорток із речовиною зеленого кольору рослинного походження, яку упаковано в експертний пакет №1793519.
Вказаний факт зареєстровано в ЖЄО Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області під № 952 від 10.04.2020, в подальшому слідчим відділом Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області відповідні відомості 11.04.2020 внесено до ЄРДР за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
На підставі викладеного, в клопотанні зазначено, що арешт необхідний для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечення заходів кримінального провадження та для проведення експертизи.

Ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, оскільки у клопотанні не зазначені та під час розгляду клопотання не доведені підстава та мета для накладення арешту на вилучене майно, передбачені кримінальним процесуальним законом, а також не доведені ризики та необхідність у накладенні арешту на майно.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали провадження, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про арешт майна, у порядку, передбаченому ст. 170 КПК України, оскільки прийшов до правильного висновку про те, що передбачених законом підстав та будь-якої необхідності в накладенні арешту на майно в клопотанні не зазначено та не доведено.

Так, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що прокурором не доведено існування ризиків приховування, знищення або зникнення вилученого майна, оскільки вилучене майно, як зазначено в клопотанні, за зовнішніми ознаками схоже на наркотичну речовину, тобто ймовірно відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, визнане речовим доказом.

Згідно положень ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі статті 237 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Разом з тим, відповідно до приписів ч. 7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, відповідно до наведених приписів ч. 5 ст. 171, ч. 7 ст. 236 КПК України, в даному випадку, в клопотанні ставиться питання про арешт майна, яке відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, в зв`язку з чим не є тимчасово вилученим майном, відносно нього немає необхідності у накладенні арешту.

На підставі наведеного, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що відсутні підстави, передбачені ст.ст. 170-171 КПК України, для задоволення клопотання про накладення арешту, так як в клопотанні не доведено про наявність ризиків та необхідності у накладенні арешту на майно.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 24.04.2020 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000115 від 11.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4