18.01.2020
Провадження № 1-кп/359/225/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження за №0001622, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2019, що надійшли до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київська область, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 05.07.2010 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 389, ч. 1 ст. 121 КК України до 3 років позбавлення волі; 16.07.2013 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 186, ст. 395 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 13.09.2018 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 162 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:
23.09.2019 приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 прийшли до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час перебував ОСОБА_10 .

Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_6 підійшли до вікна веранди кв. АДРЕСА_4 , то помітили на веранді власницю вказаного житла ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне проникнення до вищевказаного житла, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з особистих неприязних мотивів.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_6 підійшов до вікна веранди квартири за адресою: АДРЕСА_3 , в якій постійно проживає та якою користується ОСОБА_9 , де з порушенням вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла, діючи умисно, всупереч волі власника ОСОБА_9 , через незачинене вікно веранди проник всередину квартири, чим вчинив незаконне проникнення до житла.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в умисному незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
Разом із цим, ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , 23.09.2019 приблизно о 21 год. 00 хв., між ним та ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 23.09.2019 приблизно о 21 год. 00 хв., з особистих неприязних мотивів та з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаками обох рук та ногами наніс не менше 25 ударів по тулубу, шиї, голові та руках ОСОБА_10 .

В результаті нанесених ударів ОСОБА_6 - ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на їх фоні на обличчі та шиї, садна в тім`яно-потиличній ділянці голови справа, розривів слизової верхньої та нижньої губ, крововиливу в м`які тканини голови, крововиливу в м`які тканини шиї, крововиливу під оболонки та в шлуночки головного мозку, переломів кісток обличчя; синців на грудях та животі, крововиливу в товщу м`яких тканин грудей та живота, перелому грудини, двобічних переломів ребер з ушкодженням пристінкової плеври, більше справа, забою легень, розриву правої легені, забою підшлункової залози, крововиливу в жирову тканину, з переходом на капсулу лівої нирки; синців на верхніх кінцівках.

Всі ушкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної травми з переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів з розвитком крововтрати та шоку.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочині), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений вину у вчинених кримінальних правопорушеннях (злочинах) визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він 23.09.2019 вечором був разом з ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_10 має борг перед ним. Вони вдвох пішли в гості до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де був ОСОБА_10 . Коли він із ОСОБА_8 підійшли до вікна веранди квартири, то помітили на веранді власницю вказаного житла ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Через незачинене вікно веранди проник всередину квартири. Перебуваючи у приміщенні квартири між ним та ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого він кулаками обох рук та ногами наніс удари по тулубу, шиї, голові та руках ОСОБА_10 . Все відбувалося дуже швидко, він не мав наміру убивати ОСОБА_10 , але на жаль так сталося. Просив вибачення та просив суд суворо не карати. Зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочинів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Разом з цим, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані:
-за ч. 1 ст. 162 КК України, як умисні дії, які виразилися у незаконному проникненні до житла;
-за ч. 2 ст. 121 КК України, як дії, які виразилися в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає правильною.
Так, вчинений ОСОБА_6 злочин проти життя та здоров`я особи, характеризується прямим умислом. Обвинувачений застосував до потерпілого прийоми у виді ударів кулаками обох рук та ногами наніс не менше 25 ударів по тулубу, шиї, голові та руках ОСОБА_10 , внаслідок яких ОСОБА_10 помер. Смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної травми з переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів з розвитком крововтрати та шоку. За цими ознаками тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя. Так протиправні дії ОСОБА_6 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 . ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинених ним дій, передбачав її суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання. Це свідчить про наявність в його діях прямого умислу. Тілесне ушкодження потерпілому обвинувачений заподіяв на ґрунті неприязних відносин.

Крім того, ОСОБА_6 виконав усі необхідні дії об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого йому злочину проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина. Житло до якого проник обвинувачений ОСОБА_6 було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. Обвинувачений проник всередину квартири через незачинене вікно веранди, тобто у спосіб, який заборонений законом. Обвинувачений не мав жодного права проникати до житла, що є приватною власністю інших осіб та проник туди проти волі власника ОСОБА_9 . За цією ознакою проникнення є протиправним. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. В результаті таких дій ОСОБА_6 порушив вимоги статті 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла. Таким чином, вчиненні ним кримінальні правопорушення є закінченими. ОСОБА_6 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення вказаних злочинів.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд вважає його щире каяття та те, що своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше неодноразово судимий: 05.07.2010 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 389, ч. 1 ст. 121 КК України до 3 років позбавлення волі; 16.07.2013 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 186, ст. 395 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 13.09.2018 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 162 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки. Не одружений, на утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. Офіційно не працевлаштований. По місцю проживання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, схильний до порушень громадського порядку, підтримує стосунки з особами антигромадської поведінки, схильний до вчинення кримінальних правопорушень. Перебуває на обліку Бориспільського ВП ГУНП в Київській області як особа, відносно якої встановлено адміністративний нагляд. Обвинувачений був притягнутий до адміністративної відповідальності 13.03.2019 про порушення ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин за ч. 2 ст. 121 КК України та злочин за ч. 1 ст. 162 КК України, що є невеликої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, думку захисника, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання враховує, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, з цього приводу суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 за вчинення злочину невеликої тяжкості належить призначити покарання у виді обмеження волі на строк два роки, за тяжкий злочин належить призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.
При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1, ч. 2 ст.70 КК України, належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, ОСОБА_6 засуджений 13.09.2018 вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 162 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття основного покарання звільнений з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 3 роки із застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Новий злочин обвинувачений вчинив, перебуваючи на іспитовому строку.

Підстави для звільнення його від відбування покарання та призначення йому іспитового строку відсутні. Адже, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 п.10 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Тому, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2018, ОСОБА_6 належить призначити остаточне покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.69 КК України,суд не вбачає.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи тяжкість злочинів та дані про особу обвинуваченого.
Запобіжний захід обраний ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2019 у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без змін до вступу вироку в закону силу.

Захід забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту накладеного, згідно із ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2019 (справа №359/9033/19) на речі та предмети, вилучені в ході проведення огляду місця події 24.09.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: сім слідів папілярних ліній, які поміщено на аркуш формату А4, за допомогою липкої стрічки типу скотч, змиви, зроблені за допомогою ватних паличок та дистильованої води, два недопалки з назвою «Київ блакитні», поміщені до паперового конверту скасувати.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні експертизи в сумі 1884 гривень 12 копійок.
Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ст. 70-71, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
- за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Згідно із вимогами ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2018, і за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 3 (три) місяці.

До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити у вигляді тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, тобто з 24.09.2019.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави України - 1884 (одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Захід забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту накладеного, згідно із ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2019 (справа №359/9033/19) на речі та предмети, вилучені в ході проведення огляду місця події 24.09.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: сім слідів папілярних ліній, які поміщено на аркуш формату А4, за допомогою липкої стрічки типу скотч, змиви, зроблені за допомогою ватних паличок та дистильованої води, два недопалки з назвою «Київ блакитні», поміщені до паперового конверту скасувати.
Речові докази: сім слідів папілярних ліній, які поміщено на аркуш формату А4, за допомогою липкої стрічки типу скотч, змиви, зроблені за допомогою ватних паличок та дистильованої води, два недопалки з назвою «Київ блакитні», поміщені до паперового конверту, після вступу вироку в законну силу- знищити.
Цивільний позов у справі відсутній.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Засудженим, в той же строк та в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1