Справа № 554/402/20
Дата документу 13.02.2020
В И Р О К
Іменем України

13 лютого 2020року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0000099 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, кулеметника 3 взводу 2 механізованої роти 1 меxанізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», не працюючого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом, на особливий період, враховуючи та усвідомлюючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 22 жовтня 2015 року без дозволу командування самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин та відбув до місця свого проживання в м. Полтаву, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього і лише 6 листопада 2019 року, усвідомивши протиправність своїх дій щодо ухилення від військової служби, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Полтавського гарнізону, де заявив про себе як військовослужбовця та скоєний ним злочин.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки він, являючись військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину без поважних причин.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що причиною самовільного залишення ним військової служби явились складні сімейні обставини, пов`язані з тяжким захворюванням його бабусі, утриманцем якої він являється і на даний час, самостійно доглядаючи за нею.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, те, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, добровільно з`явився до правоохоронних органів та повідомив про вчинене ним кримінальне правопорушення, запевнив суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчинювати кримінальних правопорушень, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, характеристику його особи, і вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме штрафу, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Процесуальних витрат і речових доказів по матеріалах кримінального провадження немає.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому основне покарання з застосуванням частини 1 статті 69 КК України у виді штрафу 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1