Справа № 696/1117/14-к
Провадження № 1-кп/712/40/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника обвинуваченого- ОСОБА_12

представника цивільного відповідача ОСОБА_13

представників служби у справах дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

представників ювенальної провенції ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28

педагогів ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32

обвинуваченого ОСОБА_33

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000085 відносно:

ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого офіціантом «Коза-Ностра», не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_35 ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому, що він 12.02.2014 року близько 12 годин 40 хвилин перебуваючи в приміщенні туалету на третьому поверсі в будівлі Кам`янської загальноосвітньої школи №1 по вул. Леніна, 18/а в місті Кам`янка Черкаської області, побачивши наглядно знайомого йому ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті давніх неприязних стосунків, маючи умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до останнього та спричинив йому умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а саме умисно наніс йому кулаками рук декілька ударів в голову та по тулубу. Внаслідок вчинення своїх протиправних дій ОСОБА_35 заподіяв малолітньому потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді садна в області ніздрів носу, синця верхньої губи справа, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, які у відповідності до висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_37 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; а також закритої черепно-мозкової травми: перелому склепіння черепа в області луски лівої скроневої кістки з переходом на дно середньої черепної ямки, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин лівої скроневої області, синця лівої скроневої області голови, які у відповідності до вищевказаного висновку судової експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_38 був в ургентному порядку доставлений до реанімаційного відділення Кам`янської центральної районної лікарні міста Кам`янка Черкаської області, де в цей же день ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 22 години 40 хвилин внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_33 кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

На думку державного обвинувачення, вина ОСОБА_33 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться зібраними в ході досудового розслідування по справі доказами матеріалами кримінального провадження № 0000085, зокрема: даними рапорту оперативного чергового ОСОБА_39 від 12.02.2014 року; даними протоколу огляду трупа від 13.02.2014 року; даними протоколу огляду місця події від 13.02.2014 року; даними судово-медичної експертизи № 032 від 17.03.2014 року, даними повторної судово-медичної експертизи №39/9 від 16.04.2014 року; даними протоколів за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 19.02.2014 року; даними медичної документації школяра, який підлягає щорічному медичному огляду ОСОБА_37 ; даними карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1107 від 12.02.2014 року на ім`я ОСОБА_37 ; даними протоколів допиту потерпілих та свідків, іншими матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_35 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 12.02.2014 року на початку п`ятого уроку однокласник ОСОБА_40 запропонував сходити в туалет, на що він погодився. Підійшовши до туалету, побачили хлопця, який сидів на підвіконні, він запитав що сталося, останній нічого не сказав, похиливши голову йому на плече. Хлопець був дуже блідий. Після чого він запропонував хлопцю піти вмитися, що він і зробив. В цей час із туалету виходив ОСОБА_41 . Він запропонував хлопцю піти до медсестри, а ОСОБА_40 в цей час пішов у клас. Медсестри на місці не було, тому він запропонував хлопцю вийти на вулицю. Коли вийшли на вулицю, хлопцю стало гірше і він одразу пішов кликати учителів. Вчителі сказали, що у хлопця інсульт і послали його в меншу школу по медсестру, проте медсестри не було. Коли він повернувся, приїхала швидка допомога, вони забрали хлопця. Хлопця він знав наглядно, чи спілкувалися з ним до цього не пам`ятає. Хлопець не просив надавати йому допомогу, біля нього нікого не було. Хлопець був один у коридорі. Він підійшов до хлопця коли вийшов з туалету. Щоб хлопцю наносили тілесні ушкодження він не бачив. Коли вони спускалися вниз, їх бачила однокласниця ОСОБА_42 . Дівчина запитала що сталося, на що він повідомив, що ОСОБА_43 стало погано. Чи говорив щось ОСОБА_44 не пам`ятає. В клас до ОСОБА_45 він заходив, оскільки директор попросив його піти в клас та принести портфель ОСОБА_42 . Перший раз він залишав ОСОБА_45 коли ходив шукати медсестру. Забою ОСОБА_46 він не пропонував піти з ними. Коли швидка забрала ОСОБА_45 він пішов на урок, а після школи пішов додому. З дому ввечері він пішов до бабушки, так як часто у неї ночував. В той день він не телефонував до ОСОБА_47 , ОСОБА_48 чи ОСОБА_49 . До нього телефонували ОСОБА_50 і ОСОБА_51 , питали чи хлопець не був побитий. А потім зателефонував ОСОБА_50 , підключив до конференції ОСОБА_47 , під час розмови почали говорити що це він зробив і щоб він в усьому зізнався. Хлопці провокували його. Він сказав, що дав хлопцю копняка. Так сказав, щоб хлопці від нього відчепилися. Це не є дійсністю. З ОСОБА_52 по телефону він не спілкувався. Чи був ОСОБА_40 підключений до конференцзвязку не пам`ятає. Він не бив в голову ОСОБА_42 . По конференцзвязку ОСОБА_47 та ОСОБА_49 він ні про що не просив. Він ходив на гуртки по дзюдо та футболу, на дзюдо ходив близько півтора місяця. На тренування із «Самбо» не ходив, чи відвідували ОСОБА_51 та ОСОБА_50 «Самба» не знає. На наступний день після події ОСОБА_48 він бачив, за ОСОБА_45 говорили. У класі всі говорили про цю подію. Він не говорив хлопцям що це він наніс ОСОБА_43 тілесні ушкодження. Чи знали ОСОБА_40 , ОСОБА_51 та ОСОБА_53 він не знає. Розмова по конференцзвязку була одна 12.02.2014 року ввечері.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_35 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною, з наступних підстав.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а

сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стаття 84 КПК України передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У відповідності до ст. 337 КПК України - судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні в порядку ст. 352 КПК України були допитаними потерпілі, ряд свідків та експерти.

- потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що 12.02.2014 року перебувала на роботі в м. Києві. Їй зателефонував класний керівник її сина та повідомила, що син знаходиться в реанімації. Приїхавши в лікарню, одразу пішла до сина, він був побитий. Про це вона повідомила працівників лікарні. В результаті її син помер. Зі слів сина вона дізналася, що його побили в шкільному туалеті. Він сказав, що під час уроку пішов до туалету, там були старшокласники, які нанесли йому тілесні ушкодження. При цьому він назвав ім`я ОСОБА_54 , але вона не зрозуміла чи він бив чи бачив того, хто бив. Син показав, що його вдарили в ліву скроню голови та руку. У нього була лопнута скронева кістка. Син був спокійною дитиною, спортом не займався. До цього, по телефону син їй говорив, що у нього був конфлікт, але сказав що розбереться сам. Він сказав, що це був старшокласник. Син не сказав хто вдарив, він сказав що це був старшокласник. Крім того, у нього була розбита губа та подертий ніс. Вона поїхала додому, через деякий час їй зателефонували з лікарні та сказали щоб вона приїхала, оскільки сину будуть робити операцію. Речі у нього не зникали. Лікарі не говорили який у сина діагноз. У нього був перелом кісток склепіння черепа. Від цього він помер. При ній сина не обстежували, вона про це дізналася зі слів. Медична карта сина знаходилася при справі відносно лікарів. Цивільний позов ними не заявлявся;

- потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що 12.02.2014 року до нього зателефонувала ОСОБА_55 та повідомила про подію, що сталася із сином ОСОБА_56 . Після чого вони поїхали до лікарні, проте до сина їх не пустили. На наступний день, коли забирав сина із моргу, бачив на обличчі тілесні ушкодження. Син нічого не говорив про конфлікти зі ОСОБА_57 . Родина ОСОБА_58 хотіли зустрітися з ними, проте вони відмовилися. Є ще одне кримінальне провадження, відкрите у зв`язку з халатністю лікарів;

- свідок ОСОБА_55 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_44 був її внуком. Він був спокійним, не конфліктним, проживав разом з нею, так як дочка їздила на роботу. Онук говорив, що у нього був незначний конфлікт коли старшокласники вибили у нього їжу. В той день він пішов до школи, нічим не був стурбований, тілесних ушкоджень на ньому не було, на здоров`я не скаржився. Про подію вона дізналася із сільської ради. У лікарні її до внука не пустили, лікар сказав що з ним все нормально, він лише тягне мову. Дочка їй говорила, що сина побили, він сам їй це сказав а також повідомила, що бачила на ньому тілесні ушкодження. Вона особисто внука не бачила. Чому їй не зателефонували вона не знає. В цей день вона телефонувала до внука, проте усі дзвінки були видалені. Телефон та одяг знаходяться в поліції;

- свідок ОСОБА_59 у судовому засіданні пояснила, що її син навчався в 10 класі Кам`янської школи. Ввечері її сину подзвонила класний керівник ОСОБА_60 і сказала подзвонити до ОСОБА_48 і ОСОБА_61 та дізнатися що з тим хлопчиком що вони з ним водилися. Вона просила сина нікуди не дзвонити. В подальшому її син дзвонив до інших учнів, але до кого саме він дзвонив і про що саме вони розмовляли вона не знає, так як саму розмову не чула;

- свідок ОСОБА_62 у судовому засіданні пояснив, що родину ОСОБА_63 він не знав. Батька обвинуваченого він знає по роботі. Він був присутнім під час допиту свого сина у якості законного представника. Син давав покази добровільно, під час допиту син відповідав те що у його питали. Він не пам`ятає що саме питали у його сина під час допиту. У кабінеті слідчого допитувалися одночасно він, його син, та ОСОБА_64 . Протокол допиту він підписував не від свого імені а як представник сина;

- свідок ОСОБА_65 у судовому засіданні пояснив, що дати не пам`ятає разом зі ОСОБА_66 перебуваючи у школі, пішли до туалету. Він зайшов, а ОСОБА_67 залишився. Коли вийшов з туалету, побачив хлопця, спертого на стіну. Він пішов назад у клас, а ОСОБА_67 повів хлопця до медсестри. Потерпілого він бачив у школі, зі ОСОБА_66 товаришує тривалий час. ОСОБА_44 та ОСОБА_67 не знайомі, вони не спілкувалися. Коли вони зі ОСОБА_66 підходили до туалету, ОСОБА_44 сидів на східцях зігнутий, а коли вийшов, то хлопець стояв спертий об стінку. Ніяких звуків він не чув. Його змушували сказати, що ОСОБА_67 бив ОСОБА_45 , погрожуючи що він сяде разом зі ОСОБА_66 , тому він давав такі покази. У ОСОБА_45 було бліде лице. Там більше нікого не було. Він не бачив конфлікти між ОСОБА_68 та ОСОБА_57 .. ОСОБА_67 займався спортом. Чому саме ОСОБА_67 повів ОСОБА_45 до медсестри він не знає. ОСОБА_67 йому не телефонував. Він не слухав про що хлопці розмовляли по телефону, він дивився футбол. На наступний день він бачив ОСОБА_61 у школі, чи спілкувалися про події біля туалету не пам`ятає. Зі своєю мамою про те, щоб він нічого не говорив органам досудового розслідування він не говорив. У конференцзвязку зі ОСОБА_66 та ОСОБА_69 він участі не приймав, він дивився футбол. Слідчий експеримент за його участю не проводився. При його допиту були присутні батьки. Під час допиту у нього піднявся тиск і його забрала швидка. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_43 він не бачив;

- свідок ОСОБА_70 у судовому засіданні пояснив, що зі ОСОБА_66 вони однокласники, ОСОБА_45 не знає. Про конфлікт між ОСОБА_66 та іншими учнями чи ОСОБА_68 він не чув. Чи покидали клас 12.02.2014 року ОСОБА_67 та ОСОБА_40 не пам`ятає. Хлопці зайшли в клас та повідомили, що знайшли хлопця, якому було погано. Хто саме заходив він не пам`ятає, здається це був ОСОБА_41 . ОСОБА_67 прийшов у клас, що саме говорив не пам`ятає. Ввечері 12.02.2014 року він особисто не говорив зі ОСОБА_66 що говорив по конференцзвязку не пам`ятає. Йому не відомо при яких обставинах ОСОБА_44 отримав тілесні ушкодження;

- свідок ОСОБА_71 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_45 знав, вони товаришували. Може охарактеризувати його як тихого та спокійного. ОСОБА_67 раніше був конфліктним. За конфлікт між ОСОБА_66 та ОСОБА_68 дізнався пізніше. Особисто він нічого не бачив, про конфлікт від когось чув. ОСОБА_44 вийшов з класу, а потім його побачила ОСОБА_72 і відвела його в медпункт. ОСОБА_44 був один, він не бачив на ОСОБА_43 тілесні ушкодження. Про те, що в школі у когось забирали гроші чи речі йому не нічого не відомо. Про те, що ОСОБА_43 допомагав ОСОБА_67 він не знає;

- свідок ОСОБА_73 у судовому засіданні пояснила, що 12.02.2014 року вийшовши з класу побачила в коридорі ОСОБА_61 та ОСОБА_45 , вони разом йшли. ОСОБА_44 здається не ставав на ногу. Вона запитала що сталося, ОСОБА_44 нічого не відповів, а ОСОБА_67 сказав, що ОСОБА_44 впав. Після чого, вона повернулася в клас, через деякий час до класу зайшов вчитель фізкультури та повідомив що сталося. Вона йшла з 2-го на 1-й поверх, а хлопці йшли з 3-го поверху. ОСОБА_44 йшов спокійно, поклавши руку на плече ОСОБА_61 , ОСОБА_67 його підтримував, вів себе спокійно. Про конфлікт ОСОБА_45 та ОСОБА_61 їй нічого не відомо. На лиці ОСОБА_45 тілесних ушкоджень не було. Однокласникам вона сказала що бачила ОСОБА_45 , коли учитель вийшов з класу. ОСОБА_61 знає через однокласників, особисто з ним не знайома;

- свідок ОСОБА_74 у судовому засіданні пояснила, що працює в Кам`янській школі вчителем біології і основ здоров`я; 12.02.2014 року вона проводила четвертий урок в класі ОСОБА_37 з 11:30 до 12:20 годин; ОСОБА_38 був на уроці, не відповідав, підійшов після уроку і подарував малюнок динозавра; вона не бачила на ОСОБА_38 жодних ушкоджень; під час четвертого уроку ОСОБА_38 виходив в туалет, дуже швидко повернувся, і свідок здивувався як це все можна так швидко зробити; їй знайомий ОСОБА_35 , вона викладала в нього біологію; ОСОБА_35 був спокійний учень, на уроках старався; про конфлікті ситуації між ОСОБА_35 та ОСОБА_38 не чула; клас в якому вона проводила урок був розташований на другому поверсі; в цей день на другому поверсі вона ремонтних робіт не бачила; шкільне поняття «таможня» їй спочатку не було відомо, але потім у школі щось про це говорили, але що саме вона не пам`ятає;

- свідок ОСОБА_75 у судовому засіданні пояснила, що викладає англійську мову в Кам`янській школі; станом на 12.02.2014 року вона була класним керівником ОСОБА_38 ; до себе в кабінет вона прийшла після третього уроку і до цього ОСОБА_38 не бачила; на перерві після четвертого уроку вона була у своєму класі всю перерву, малювали газету зі своїми дітьми, почався п`ятий урок, зайшов вчитель і вона вийшла з класу до учительської; протягом четвертої перерви вона ОСОБА_38 у класі не бачила; через п`ять-сім хвилин до учительської зайшов вчитель фізкультури, сказав що її учню погано, він сидить на першому поверсі у холі; вона побігла і побачила що ОСОБА_38 сидів на стільці і не відповідав на питання, підняв очі і єдине що сказав: «вибачте, я вас не чую»; біля ОСОБА_38 в цей час вже було багато людей; серед людей в холі був присутній ОСОБА_35 ; вона в цей час не спілкувалася зі ОСОБА_76 ; ОСОБА_38 не був конфліктним, був дитиною з фантазією, любив малювати; ОСОБА_38 не озвучував їй жодних нарікань; вона їхала разом з ОСОБА_38 у машині швидкої допомоги, і він не розмовляв; вона не бачила хто саме надавав ОСОБА_38 первинну медичну допомогу; бачила ОСОБА_37 дуже близько, брюки в нього були в пилюці, на обличчі нічого не помітила; пізніше їй стало відомо що була компанія яка на вході зустрічала дітей і вимагала гроші. На питання хто входив до цієї компанії свідок відповів що називали прізвище ОСОБА_77 . ОСОБА_35 не входив до цієї компанії; вона повідомила про події матері ОСОБА_37 ; про «таможню» їй стало відомо від дітей її класу, однокласників ОСОБА_37 , але вона не пам`ятає хто конкретно говорив про це; також діти їй розповідали що колись ОСОБА_38 йшов із соком і в нього вибили сік; коли вона прийшла на перший поверх медичної сестри не було; швидку допомогу викликала не вона;

- свідок ОСОБА_60 у судовому засіданні пояснила, що 12.02.2014 року викладала історію у ОСОБА_38 , це був п`ятий урок; коли вона зайшла на п`ятий урок до класу ОСОБА_38 не був присутній на уроці; вона перевіряла явку і запитувала де учень ОСОБА_38 однак ніхто не зміг відповісти; до класу зайшов вчитель фізкультури ОСОБА_78 і повідомив що на першому поверсі знаходиться учень цього класу ОСОБА_38 і що йому не добре; конкретних обставин вчитель фізкультури не вказував; вона заходила до учительської тому що там знаходилася класний керівник ОСОБА_38 і спускалася вниз; бачила ОСОБА_37 на стільці в холі; у ОСОБА_37 був не дуже добрий стан і їй здалось що він не міг говорити; вона не пам`ятає хто ще був присутній в холі; підтверджує покази надані на досудовому розслідуванні; ОСОБА_38 був дуже доброю дитиною, середній учень; конфліктів між дітьми вона не помічала; ОСОБА_35 був здібним учнем, старався, в конфліктах вона його не помічала; 12.02.2014 року вона телефонувала ОСОБА_79 тому що їй здавалося що ОСОБА_51 може щось знати але ОСОБА_51 їй повідомив що нічого не знає; не пам`ятає щоб ОСОБА_35 в цей день їй телефонував або вона телефонувала до ОСОБА_35 ; ОСОБА_51 був учнем її класу; вона телефонувала ОСОБА_79 тому що припускала що він може щось знати; вона не пам`ятає кому ще вона телефонувала окрім ОСОБА_47 ; вона не знає про особисті стосунки ОСОБА_47 і ОСОБА_61 і не бачила їх у школі разом;

- свідок ОСОБА_80 у судовому засіданні пояснив, що 12.02.2014 року він знаходився у спортзалі, до нього зайшов тренер ОСОБА_81 та повідомив, що хлопчику погано, а медсестри немає на місці. Він одразу пішов до хлопчика, побачив що на стільчиках сидів ОСОБА_44 , біля нього стояв ОСОБА_67 , більше нікого біля них не було. Який це був урок не пам`ятає, приблизно в обід. У ОСОБА_45 текли сльози, на запитання він не реагував, після його він підняв руки ОСОБА_45 , руки опустилися. ОСОБА_67 повідомив, що десь сидів, побачив що ОСОБА_43 стало погано і він повів ОСОБА_45 до медсестри, при цьому ОСОБА_67 хвилювався. Візуально на ОСОБА_43 ніяких тілесних ушкоджень не було, у нього склалося враження, ніби то це інсульт, тому одразу викликав швидку допомогу. За вимагання грошей у школі йому нічого не відомо. З ОСОБА_68 ніяких дій не проводив, одразу викликав швидку допомогу;

- свідок ОСОБА_82 у судовому засіданні пояснила, що у 2014 році працювала технічним працівником. 12.02.2014 року ОСОБА_45 вона бачила, хлопець сидів на лавці, тримався за голову. На її запитання що трапилося, хлопчик не відповів. Хто був біля нього не пам`ятає. Медсестри не було. Тілесних ушкоджень на хлопчику не було, лише мокре волосся;

- свідок ОСОБА_83 у судовому засіданні пояснила, що працювала технічним працівником. 12.02.2014 року ОСОБА_45 бачила, він сидів на лавці. Підійшовши до хлопця, запитала чи йому погано, на що хлопець нічого не відповів. У хлопця була опущена голова, руками він тримався за голову. Біля хлопця нікого не було, поруч стояв вчитель фізкультури, який повідомив, що викликає швидку допомогу. Це все було близько 12-20 години. Ніяких плям під час прибирання туалету не було;

- свідок ОСОБА_84 у судовому засіданні пояснив, що у 2014 році працював директором школи. В той день до нього прийшла техпрацівник ОСОБА_83 , повідомила, що хлопчику погано та попросила викликати швидку допомогу. Під час того, як він телефонував на номер 103, до школи вже приїхала швидка допомога. Біля хлопчика було близько десяти осіб, він бачив як медсестра міряла хлопчику тиск, при цьому сказала що його необхідно госпіталізувати. Біля хлопчика був ОСОБА_67 , він запитав у ОСОБА_61 що сталося, йому повідомили, що хлопчику стало погано і ОСОБА_67 повів його до низу. Він не питав у ОСОБА_61 чому під час уроку він був у коридорі. Класний керівник хлопчика супроводжувала його до лікарні. Вона повідомила, що зі слів лікарів дізналася про те, що хлопчику стало краще. Близько 19-ї години йому зателефонували та повідомили, що хлопчику стало гірше. Після цього він поїхав до лікарні, там була тітка хлопчика. Тітка розповіла, що хлопчику стало гірше і його готують до операції;

- свідок ОСОБА_85 у судовому засіданні пояснила, що 12.02.2014 року працювала у школі технічним працівником. Хлопчику стало погано і вона відкривала медичний кабінет. При цьому хлопчик нічого не говорив. На обличчі хлопчика тілесних ушкоджень не було, у нього була прикушена губа;

- свідок ОСОБА_86 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_44 був його однокласником. 12.02.2014 року ОСОБА_45 він бачив у школі, вів себе нормально. Охарактеризувати ОСОБА_45 може як спокійного, не конфліктного. Про конфлікт ОСОБА_61 та ОСОБА_45 нічого не знає. Один раз ОСОБА_44 зайшов до класу заплаканий. Хлопці запитали що сталося, на що ОСОБА_44 відповів що йшов по східцях, а ОСОБА_67 його штовхнув, це було один раз. ОСОБА_44 не говорив про те, що його ображають однокласники. 12.02.2014 року до них у клас зайшов вчитель фізкультури та повідомив що ОСОБА_43 стало погано і ОСОБА_67 повів його до медсестри. На наступний день йому зателефонувала мати і сказала, що ОСОБА_44 помер;

- свідок ОСОБА_87 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_44 був його однокласником, може охарактеризувати його як тихого і спокійного. ОСОБА_61 охарактеризувати не може, так як не спілкувався з ним. ОСОБА_44 на стан здоров`я не скаржився, тілесних ушкоджень на ОСОБА_43 він не бачив. 12.02.2014 року перед уроком ОСОБА_44 виходив з класу, на уроці його вже не було. Хто саме сказав за трагедію не пам`ятає. Він не говорив про те, що його ображали старшокласники;

- свідок ОСОБА_88 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_44 був його однокласником. Йому відомо, що 12.02.2014 року ОСОБА_44 не прийшов на урок, а потім вони дізналися, що ОСОБА_43 стало погано. Це було близько до обіду. Хто саме повідомив він не пам`ятає. Про те, що ОСОБА_45 ображають старшокласники він не говорив, поводив себе звичайно. Тілесні ушкодження на ОСОБА_43 він не бачив, на здоров`я не скаржився;

- свідок ОСОБА_89 у судовому засіданні пояснив, що в 2014 році він навчався в першій школі м. Кам`янка. ОСОБА_90 був його однокласником, вони не товаришували. ОСОБА_45 він не знає. 12.02.2014 року він сидів у класі, хтось сказав що хлопцю стало погано, однокласники побігли подивитися що сталося, а він залишився в класі. В той день не було учителя, ОСОБА_67 був у класі, він виходив і заходив. Він не знає щоб ОСОБА_67 ображав учнів молодших класів. За інциденти зі ОСОБА_66 йому нічого не відомо;

- свідок ОСОБА_91 у судовому засіданні пояснила, що зі ОСОБА_66 навчалися в одному класі. Слідчий її допитував, по справі майже нічого не пам`ятає. В той день вона перебувала у класі, на уроці математики їй стало відомо про подію. Їй відомо, що ОСОБА_43 стало погано і ОСОБА_67 йому допоміг. Пам`ятає, що в поліції змінювали прізвища. Вона в своїх показах говорила одне прізвище, а у протоколі записували прізвище ОСОБА_92 .Працівники поліції не говорили чому змінювали прізвища. У школі дітей з менших класів ображали, намагалися їх якось зачепити. Це були її однокласники. ОСОБА_67 не входив у цю групу, то були ОСОБА_77 і ОСОБА_50 . У поліції її допитували із законним представником, зауважень до протоколу не було;

- свідок ОСОБА_93 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_68 він перебував у дружніх стосунках. Він не був конфліктною людиною. 12.02.2014 року в школі він не був, на наступний день від батьків він дізнався, що ОСОБА_44 помер. ОСОБА_61 він бачив у школі, вони не дружили. За конфлікт між ОСОБА_66 та ОСОБА_68 йому нічого не відомо;

- свідок ОСОБА_94 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_44 був її однокласником. В той день вона була в школі, тілесних ушкоджень на ОСОБА_43 вона не бачила. ОСОБА_44 був спокійний, на самопочуття не скаржився. Вона бачила як він вийшов з класу. Потім до класу зайшов учитель фізкультури та сказав, що ОСОБА_43 погано. Що саме він сказав вона не пам`ятає. Чи були між ОСОБА_66 та ОСОБА_68 конфліктні ситуації вона не знає;

- свідок ОСОБА_95 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_45 знає, вони перебували в дружніх стосунках. В той день він був в школі, але обставин не пам`ятає. На ОСОБА_43 він не бачив тілесних ушкоджень. Як ОСОБА_44 виходив з класу він не бачив. Він погано пам`ятає цей день. На слідуючий день однокласники йому сказали що сталося. Він знав, що ОСОБА_45 забрали швидка, це сказав учитель фізкультури. Учитель сказав, що ОСОБА_43 стало погано і його забрала швидка. Чи був тоді хтось біля ОСОБА_45 він не говорив;

- свідок ОСОБА_96 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_45 він знав, це його однокласник. В той день він був у школі, тілесних ушкоджень на ОСОБА_43 він не бачив, чи скаржився ОСОБА_44 на самопочуття він не пам`ятає. Як ОСОБА_44 виходив з класу він не пам`ятає. Про те, що сталося він дізнався на наступний день. ОСОБА_61 він знає, на той час він був його товаришем. За конфлікт між ОСОБА_66 та ОСОБА_68 він нічого не знає;

- свідок ОСОБА_97 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_45 він знав, вони були у дружніх відносинах. В той день він був у класі на уроках. Напротязі дня ОСОБА_45 він бачив, тілесних ушкоджень на ОСОБА_43 не було. Як ОСОБА_44 покидав клас він не бачив. ОСОБА_44 не був конфліктною людиною. ОСОБА_61 він знає, про конфлікти ОСОБА_44 нічого не повідомляв;

- свідок ОСОБА_98 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_44 був її однокласником. В той день вона була в школі, ОСОБА_45 вона бачила, тілесних ушкоджень не бачила. Він не був стурбований. Коли ОСОБА_44 виходив з класу вона не пам`ятає. Вчитель фізкультури заходив до класу і сказав, що ОСОБА_43 стало погано, більше нічого не говорив. Про конфлікт ОСОБА_45 та ОСОБА_61 вона нічого не знає;

- свідок ОСОБА_99 у судовому засідання пояснив, що ОСОБА_45 він знає. В той день він на уроках. ОСОБА_100 бачив, тілесних ушкоджень на ньому не бачив. Про те, що сталося він дізнався від учителя фізкультури, він сказав що ОСОБА_43 стало погано. Він зайшов до них на урок і сказав це. ОСОБА_44 не говорив йому про конфліктні ситуації зі ОСОБА_66 ;

- свідок ОСОБА_101 у судовому засіданні пояснила, що пам`ятає день події з ОСОБА_102 ; що це була зима; 20 років вона викладає в Кам`янській школі літературний гурток; не знає і не знала ОСОБА_37 і до моменту подій не знала ОСОБА_33 ; вона знала ОСОБА_47 ; 12.02.2014 року репетиції по літературному гуртку не було, було практичне заняття; заняття це було не на уроці, це була позакласна робота; в неї був вільний урок і вона попросила у вчительки української літератури дітей; діти були з нею на практичному занятті п`ятнадцять хвилин під час другої половини четвертого уроку; на практичному занятті був учень ОСОБА_51 , а також учень ОСОБА_103 , і можливо учень ОСОБА_104 з класу ОСОБА_47 ; клас в якому знаходився літературний гурток був розташований на першому поверсі; вона не затримувала дітей на перерві; про подію з ОСОБА_102 дізналася на наступний день; ОСОБА_51 на цьому занятті не відлучався, сидів 15-20 хвилин до перерви і вийшов на перерві;

- свідок ОСОБА_105 у судовому засіданні пояснив, що в 2014 році працював лікарем неврологом. Йому зателефонував черговий та повідомив, щоб він збирався, оскільки привезли людину. Огляд він почав після 20 год., хворий був без свідомості, у нього був один зрачок більший за інший. Це значило що наростала гематома. Він оглядав хворого близько 10 хвилин. Після чого викликав нейрохірурга, так як стан хворого погіршився. Попередньо був поставлений діагноз закрита черепно-мозкова травма та набряк головного мозку. Про оперативне втручання рішення приймає нейрохірург. Під час перебування в лікарні хворий не міг отримати травму голови. Чи приходив хворий у свідомість він не бачив. Смерть настала близько 22 години. У реанімаційних заходах він участі не приймав. Потерпілий не міг сам пересуватися, оскільки був без свідомості. Його оглядали невролог і педіатр, і всі прийшли до такого висновку. При огляді синців не було видно;

- свідок ОСОБА_106 у судовому засіданні пояснив, що працює лікарем, в той день близько 11 години йому зателефонували та запросили на консиліум лікарів. Прийшов до лікарні, де оглянули хлопчика, він був у свідомості, тілесних ушкоджень на хлопчику не було. Запитували у нього що сталося, хлопчик нічого не говорив. Зовнішніх ознак не було. Оцінили стан хлопчика як обморочний. Після чого хлопчика оглянули інші лікарі, вирішили покласти його до реанімації. Аналізи взяли одразу. Гематома наростає не одразу. О 16 годині ніяких тривожних симптомів не було. Після 19 години хлопчик почав втрачати свідомість, з`явилися інші ознаки. Один з лікарів говорив, що до нього підходила мати хлопчика та говорила що його били. На своєму рівні він зробив усе можливе. Попередній діагноз встановлено запаморочення, тобто короткочасна втрата свідомості. При цьому людина може вдаритися головою. Причини запаморочення можуть бути різні. ОСОБА_107 був постійно під наглядом, він нікуди не ходив. В реанімаційних заходах він приймав участь, при цьому були присутні три особи;

- свідок ОСОБА_108 у судовому засіданні пояснив, що в 2014 році працював лікарем неврологом. Він був спочатку коли привезли потерпілого, потерпілий був при свідомості. Перше враження було, що потерпілий був під дією якоїсь психотропної речовини. У нього була різна ширина зрачків. Причини цього можуть бути різні. Огляд потерпілого проводився близько 20-30 хвилин, після чого його відправили в реанімацію під нагляд. ОСОБА_109 апарат не завжди може показати. Гематома може утворитися і пізніше. Діагноз був встановлений обморок. Потерпілий був під постійним наглядом. Він не міг отримати такі травми в лікарні. Він особисто говорив з потерпілим, запитував на що він скаржиться, проте потерпілий нічого не говорив. Він самостійно не пересувався. Від падіння потерпілий міг отримати такі тілесні ушкодження. Рентген не потрібно робити після обморока за протоколом. Під час огляду патології він не виявив. Десь о 14-30 годині потерпілого перевели в реанімацію під спостереження. В реанімаційному відділенні він з потерпілим ще говорив і більше його не бачив;

- свідок ОСОБА_110 у судому засіданні пояснив, що працював лікарем педіатром. Його викликали до лікарні, точного часу виклику не пам`ятає. Він був як лікар консультант. Коли прийшов до приймального відділення, ОСОБА_45 оглядав лікар невролог ОСОБА_111 . Лікар ОСОБА_108 робив потерпілому УЗД головного мозку. Він особисто послухав та оглянув потерпілого. Синців на тілі не було. Після чого запитав у супроводжуючого, чи були якісь конфлікти чи травми, йому сказали що нічого не було, це говорив учитель. Хлопець сказав, що у нього є легкий головний біль. Потім він запитав у хлопця чи не вживав він якісь наркотичні засоби, хлопець сказав що нічого не вживав. Після чого, він запитав чи не хворів хлопець якимись хронічними захворюваннями, йому сказали що не хворів. Він викликав реаніматолога, так як дислокації не було. Загальний стан був задовільний. Він написав діагноз запаморочення, тобто обморок. Пізніше він дізнався, що хлопець раніше втрачав свідомість, лікувався від вегето-судинної дистонії. Після цього він оглядав хлопця у реанімаційному відділенні, хлопець скаржився на незначний головний біль, йому дали пігулки «аналгін», більше скарг не було. Коли стан хлопця погіршився його уже не було, він був у лікарні до 16 години, а стан погіршився пізно ввечері. Чергували лікарі ОСОБА_112 і ОСОБА_113 . Після розтину встановили, що причиною була гематома. Хлопець не міг отримати таку травму в медичному закладі, так як був під постійним наглядом та самостійно не пересувався. Випадок втрати свідомості зафіксовано в медичній карточці, він звертався зі скаргами. У первинній медичні карточці зазначено діагноз;

- свідок ОСОБА_114 у судовому засіданні пояснила, що працює лікарем окулістом. В той день її викликали в приймальне відділення близько 13-30 годин 13-45 годин як лікаря окуліста. При огляді очних яблук потерпілого було виявлено зіниці різної форми, реакція була. Попередній діагноз вона не ставила, написала в історії хвороби. Пошкоджень на дитині не було. Зіниці могли бути різного розміру від травми чи падіння. З потерпілим вона не спілкувалася, він нічого їй не говорив. Інші лікарі задавали йому питання, він говорив що не падав і що його не били. Про смерть вона дізналася зі слів. Діагностували черепно-мозкову травму, у лікарні він не міг отримати травми. Діагноз вона не писала, на момент огляду тілесних ушкоджень не було;

- свідок ОСОБА_115 у судовому засіданні пояснив, що подія сталася 12.04.2014 року, в той день він навчався в школі і був на уроці. Потім учитель ОСОБА_101 його забрала на пів урока на гурток. На гуртку з ним були ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , проте точно не пам`ятає. У ОСОБА_61 були конфлікти, самої суті конфлікту він не знає. Конфлікт був біля школи на крильці. ОСОБА_67 прижав ОСОБА_45 в тамборі. Погроз він не чув. Про трагедію він дізнався від класного керівника по телефону. Вона сказала, що хлопця забрали до лікарні і сказала, щоб він подзвонив і дізнався що там сталося. Він спочатку зателефонував до ОСОБА_61 , той нічого йому не сказав, потім він зателефонував до ОСОБА_118 і ОСОБА_119 йому сказав, що це ОСОБА_67 вдарив ОСОБА_45 в туалеті. Потім він і від ОСОБА_61 дізнався, що це він вдарив ОСОБА_42 . ОСОБА_119 йому казав, що ОСОБА_67 вдарив ОСОБА_45 кулаком два раза в лице. ОСОБА_67 говорив, що він не хотів щоб усе так получилося. Це все відбулося в туалеті та третьому поверсі біля класу ОСОБА_92 . На наступний день він бачив ОСОБА_61 , вони разом ходили до магазину. ОСОБА_67 казав, що не хотів щоб усе та сполучилося, він просив нікому нічого не казати, сказав що буде все нормально. По голосу із телефонної розмови ОСОБА_67 був стривожений, на наступний день також. Учителька йому по телефону сказала, що бачила як ОСОБА_67 водив хлопця до медсестри, проте її не було і він вивів хлопця на вулицю. Забой сказав, що це ОСОБА_67 вдарив хлопця по обличчю. Чи бачив це ОСОБА_119 він не пам`ятає, потім він зателефонував до ОСОБА_49 і все сказав, потім разом із ОСОБА_120 вони зателефонували до ОСОБА_61 по конференцзв`язку і запитали що сталося, ОСОБА_67 сказав, що не знає як це трапилося, сказав, що вдарив хлопця в обличчя і не знає чому йому стало погано. Чому ОСОБА_67 вдарив хлопця він не пам`ятає, хто був ініціатором конфлікту він не пам`ятає. В той час вони із ОСОБА_66 спілкувалися. Він особисто конфлікт не бачив, він чув це по телефону під час спілкування із ОСОБА_66 та ОСОБА_121 . ОСОБА_119 говорив, що ОСОБА_122 вдарив хлопця чотири рази ногою, що говорив ОСОБА_67 він не пам`ятає. Дослівно за удари він не пам`ятає. Перерва в школі була приблизно 10 хвилин, він затримався на урок приблизно на 3-4 хвилини, оскільки йому потрібно було переодягнутися на урок. У нього не було конфліктів з ОСОБА_68

- свідок ОСОБА_123 у судовому засіданні пояснив, що навчався у школі, стався випадок коли помер хлопець, він особисто нічого не бачив. Він говорив по телефону із ОСОБА_66 та ОСОБА_124 . Під час розмови ОСОБА_67 сказав, що зайшов до туалету, там побачив ОСОБА_45 , вдарив його ногою, той почав махати руками і потім він підійшов і вдарив його лівою рукою в область голови. Тоді ОСОБА_44 вийшов з туалету, сидів на східцях і плакав. ОСОБА_67 підійшов до хлопця, бо йому стало погано і потім відвів його до медсестри. Зі ОСОБА_66 вони товаришували. ОСОБА_51 спочатку сам зателефонував до ОСОБА_118 , а потім вони зателефонували разом. Вони говорили за хлопця, що сам говорили він не пам`ятає. На наступний день він бачив ОСОБА_61 , він ходив з батьками по коридору. ОСОБА_67 просив, щоб вони нікому не розповідали про те, що він вдарив хлопця. Чи заходив ОСОБА_119 із ОСОБА_66 до туалету він не знає. Про те, що ОСОБА_44 сидів на східцях він дізнався зі слів ОСОБА_92 . Що точно говорив ОСОБА_119 він не пам`ятає. ОСОБА_67 сказав, що вдарив хлопця один раз лівою рукою і раз ногою о область бедра. Вони декілька разів зв`язувалися, бо через кожні 30 хвилин їх відключали. Вони заспокоювали ОСОБА_61 , про те що хлопчик помре вони не знали;

- свідок ОСОБА_125 у судовому засіданні пояснила, що в лютому 2014 року працювала фельдшером. Її викликали, бо дитині стало погано. ОСОБА_107 був без свідомості, він тільки реагував на подразники. Вона питала у вчителів що сталося, вони сказали що знайшли його на сходах, сказали що він не падав і що його не били. Тілесних ушкоджень на хлопчику вона не бачила, у нього одна із зіниць була розширена. В карті виклику вона записує діагноз, проте вона не лікар. Вона записала черепно-мозкову травму і струс головного мозку. Після чого вони доставили хлопчика в лікарню;

- свідок ОСОБА_126 у судовому засіданні пояснила, що працювала технічним працівником в школі. Бачила як ОСОБА_67 привів хлопчика до медсестри. Потім бачила як хлопчик сидів і плакав. Вона запитала у нього що сталося і що в нього болить, він тримався за коліно і сказав «болить». Це вже був десь 5 урок. ОСОБА_67 був блідий і побіг шукати медсестру. Вона була біля хлопчика близько 10 хвилин. До хлопчика також підходили вчителі, що вони говорили вона не чула, він сидів і кусав губи;

- свідок ОСОБА_127 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_47 він знає, це його однокласник. Він відвідував якийсь гурток, який саме він не пам`ятає. Про трагедію він дізнався від учителя, це було на 6 уроці. ОСОБА_51 був на уроці, його забрали на перерві. Він не бачив щоб ОСОБА_67 наносив потерпілому тілесні ушкодження.

- свідок ОСОБА_128 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_67 його однокласник. За трагедію він дізнався від учителя. Чи був ОСОБА_67 в класі він не пам`ятає. ОСОБА_67 займався спортом, яким видом він не пам`ятає.

- свідок ОСОБА_129 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_45 вона знала, це її однокласник. Тоді вона була в школі. Чи виходив ОСОБА_44 з класу не пам`ятає. Чи були на ньому тілесні ушкодження не пам`ятає. Про те, що ОСОБА_43 стало погано вона дізналася від вчителів, це було в класі. Конфліктів не було, вона не бачила. ОСОБА_61 знає, це знайомий по школі. На момент трагедії вони із ОСОБА_66 не були знайомі.

- свідок ОСОБА_130 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_44 її однокласник. Про конфлікт їй нічого не відомо, в той день вона була в школі. ОСОБА_45 бачила, на ньому тілесних ушкоджень не було, він вів себе нормально. Про трагедію вона дізналася від класного керівника на наступний день.

- свідок ОСОБА_131 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_44 був його однокласником. У той день ОСОБА_44 був у школі, вів себе нормально, тілесних ушкоджень на ньому не було. Про подію він дізнався на перерві, їх однокласниця ОСОБА_132 бачила ОСОБА_45 в коридорі. За конфлікти йому нічого не відомо. ОСОБА_61 він знає по школі, звичайний хлопець;

- свідок ОСОБА_133 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_45 вона знала, це її однокласник. В той день вона була в школі, ОСОБА_45 бачила. Про подію вона дізналася від класного керівника на уроці. ОСОБА_134 вийшов з класу на переві. Потім однокласниця ОСОБА_132 сказала, що бачила його в коридорі. Під час уроку до них у клас заходив ОСОБА_67 , сказав що йому потрібно забрати речі ОСОБА_45 , після чого забрав речі та пішов. Він був у звичайному стані;

- свідок ОСОБА_135 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_69 вона знайома, це її однокласник. В той день, вона була у школі, ОСОБА_77 був присутній, його забирали на гурток. ОСОБА_61 бачила, проте нічого про нього не чула;

- свідок ОСОБА_136 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_67 його знайомий, це його однокласник. Чи займався ОСОБА_67 якимись видами спорту він не знає, чи був на якихось гуртках не знає. В день трагедії він був у школі, чи бачив ОСОБА_45 не пам`ятає. Покази на досудовому слідстві давав добровільно. Чи спускався до підвалу не пам`ятає. В 2014 році він займався футболом, чи займався чимось ОСОБА_67 він не знає. ОСОБА_67 у школі характеризувався нормально.

- свідок ОСОБА_137 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_45 він знав, вони навчалися разом, перебували в дружніх відносинах. День трагедії пам`ятає погано. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_43 він не бачив, на самопочуття ОСОБА_44 не скаржився. Він бачив ОСОБА_45 на перерві перед тим уроком, з якого він пішов. Про трагедію він дізнався від однокласників. В той день від учителя він дізнався, що ОСОБА_44 стало погано. Чи ОСОБА_67 конфліктна людина він не знає;

- свідок ОСОБА_138 у судовому засіданні пояснив, що був у лікарні з самого початку. До них з дружиною зателефонувала тітка ОСОБА_45 та попросила коштів. Вони поїхали в лікарню відвезти кошти. У лікарні лікарів не було, була бабушка ОСОБА_45 та його тітка. З лікарні вони з дружиною поїхали купити заспокійливе для родичів ОСОБА_45 , а коли повернулися, то хлопчик помер. Мати хлопчика сказала, що він один раз прийшов до тями і сказав їй, що це « ОСОБА_54 ». На наступний день мати хлопчика їм повідомила, що їй телефонували з поліції і сказали, що винних немає, що хлопчик сам впав і вдарився, його ніхто не бив. Після цього мати сказала, що останні слова ОСОБА_45 були: « ОСОБА_54 знає хто це зробив». На його запитання чому вона так сказала, вона повідомила, що їй сказали так говорить. Хто саме сказав їй так говорить він не знає. Він особисто хлопчика не бачив, зі слів матері він дізнався що у хлопчика було щось розбите, пізніше виявилося що це в лікарні так ставили апарат. Люди говорили, що хлопчика вдарили у школі. Пізніше він дізнався, що звинувачують ОСОБА_61 ;

- експерт ОСОБА_139 у судовому засіданні пояснив, що відстань між нападником та потерпілим він визначав за локацією тілесних ушкоджень на потерпілому. Знаходження ушкоджень на обличчі свідчать про те, що потерпілий і нападник знаходилися в положенні обличчями один навпроти одного, це найбільш імовірне розташування. Враховуючи характер ушкоджень ним було встановлено, що травми не отримані внаслідок падіння чи іншого травмування. До втрати свідомості потерпілий міг виконувати якісь цілеспрямовані дії. В описовій частині вказані дані експерта Усова. Він дійшов до висновку на підставі дослідження. Щодо даних про час більш обширну відповідь може дати інший експерт ОСОБА_140 . Вони використовували дані іншої експертизи, дані у висновку відповідають реальним даним. Під фразою: «Травма виникла від дії тупого предмету» - він мав на увазі удар. Характер травми вказує на те, що травма від падіння виключається. З медичною документацією ОСОБА_45 він знайомився. Удар міг бути як від одного предмету, так і від кількох, наприклад: руки, ноги, кисть руки, лікоть, носок ноги. Зачитаний висновок експерта робив експерт Усова, він ознайомлювався з даним висновком. У своєму висновку він використовував дані експерта Усова. Він проводив повторну експертизу.

- експерт ОСОБА_141 у судовому засіданні пояснила, що не повне спів падіння часу з моменту отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_68 до моменту смерті, оскільки в гістології не ставиться конкретний текст. Зміни не мають чітких меж. Вони надають гістологію, висновок та інші матеріали, і на підставі всіх зібраних матеріалів експерт робить свій висновок. Було вказано час від 6 до 12-14 годин. У підсумковій частині вона все вказала вірно. Вона підписала висновок як експерт-гістолог. У дослідницькій частині вони вказали дані з висновку експерта Усова. Вони проводили експертизу по рішенню суду. Є повна форма висновку, затверджена МОЗ. Вони ставлять часовий проміжок;

Також, в судовому засіданні в порядку ст. 358 КПК України досліджені документи що зібрані органом досудового слідства та стороною захисту і знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи вищевказані правові норми на підставі досліджених доказів суд дійшов наступних висновків щодо обставин кримінального провадження.

Неповнолітній ОСОБА_38 навчався в 7-В класі Кам`янської ЗОШ № 1 і був тихим, спокійним, неконфліктним підлітком зі слабким здоров`ям, любив малювати, до уроків готувався систематично, проявляв інтерес до навчання, багато читав, займався самоосвітою.

Зазначене підтверджується:

- списком учнів 7-В класу Камянської ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів (т.3 а.с. 23);

- характеристикою ОСОБА_38 (т.1 а.с. 94)

- довідкою Смілянської міської лікарні від 25.10.2013 року про те що ОСОБА_38 знаходився на лікуванні з діагнозом вегетативна дисфункція (т.4 а.с. 64);

- довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обовязкового медичного профілактичного огляду, за якою у ОСОБА_37 спостерігався функціональний систолічний шум (ФСШ) внаслідок чого йому було встановлено обмеження для занять фізичною культурою (т.4 а.с. 63);

- медичною картою №6111 стаціонарного хворого ОСОБА_38 госпіталізованого з діагнозом вегетативні дисфункції (т.5 а.с. 89-97);

- свідченнями свідків ОСОБА_86 та ОСОБА_73 про те, що ОСОБА_38 був тихим;

- свідченнями потерпілої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_71 , ОСОБА_86 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 про те що ОСОБА_38 був спокійним;

- свідченнями потерпілої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_71 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 про те, що ОСОБА_38 був неконфліктним;

- свідченнями свідків ОСОБА_73 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 про те, що ОСОБА_38 любив малювати.

- інтроверсія ОСОБА_38 вбачається з наступних описів свідками його характеру: «нікуди самостійно не ходив» (свідок ОСОБА_55 ); «мало з ким спілкувався» ( ОСОБА_73 ); «спілкувався рівно з усіма однокласниками» ( ОСОБА_87 ).

Врахування індивідуальних особливостей характеру ОСОБА_37 має значення для правильної оцінки значення подій у справі.

12.02.2014 року ОСОБА_38 на початку перерви між четвертим та п`ятими уроками (тобто, близько 12:20-12:25 хвилин) вийшов з навчального класу до туалету, на п`ятий урок не повернувся.

В обвинувальному акті зазначено, що потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_38 казав їй що він вийшов в туалет на початку уроку (абз. 2 арк. 5 обвинувального акту).

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 спочатку підтвердила ніби ОСОБА_38 казав їй що він вийшов в туалет на початку уроку. Однак під час відповідей на уточнюючі питання ОСОБА_11 конкретизувала свої свідчення і пояснила що висновок ніби ОСОБА_38 на перерві в туалет не ходив вона здійснила самостійно.

Тобто це було припущення ОСОБА_11 здійснене на підставі інших слів ОСОБА_37 , а за ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, відповідно до ч.6 ст. 97 КПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.

Показання ОСОБА_11 зі слів ОСОБА_37 щодо виходу його із класу не підтверджується іншими доказами у справі і спростовується великою кількістю прямих доказів, а саме:

В обвинувальному акті на підтвердження показань ОСОБА_11 щодо часу виходу ОСОБА_38 із класу зазначено, ніби за свідченнями ОСОБА_146 , ОСОБА_144 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 та інших однокласників ОСОБА_37 останній вийшов з класу приблизно о 12 годині 35 хвилин, після четвертого уроку, наприкінці перерви (аркуші 24-32 обвинувального акту).

Однак, відповідно до відомостей про хронометраж учбового часу ОСОБА_37 12.02.2014 року (т.1 а.с. 32) на четвертому уроці у класі ОСОБА_149 викладався предмет «основи здоров`я» вчителем ОСОБА_150 , четвертий урок закінчився о 12:20, п`ятий урок розпочався о 12:30, на п`ятому уроці у класі ОСОБА_37 викладався предмет «історія» вчителем ОСОБА_151 .

Отже, заявлена в обвинувальному акті обставина того, ніби ОСОБА_38 вийшов з класу приблизно о 12 годині 35 хвилин, після четвертого уроку, наприкінці перерви протирічить сама собі. ОСОБА_38 міг вийти з класу або на перерві після четвертого уроку (тобто до 12:30) або під час п`ятого уроку (після 12:30).

Не зважаючи на це, в обвинувальному акті було сформульовано остаточний висновок ніби ОСОБА_38 вийшов в туалет на початку п`ятого уроку в період часу між 12:30 та 12:40 годинами і ніби отримані ним тілесні ушкодження не могли виникнути до початку п`ятого уроку (абз. 3-4 арк. 33 обвинувального акту).

Однак, допитані в судовому засіданні свідки засвідчили протилежне.

Вчитель ОСОБА_150 засвідчила, що під час четвертого уроку ОСОБА_38 виходив в туалет, дуже швидко повернувся, і свідок здивувався як це все можна так швидко зробити, а отже, не виключається, що репліка ОСОБА_38 відносилася до події виходу в туалет під час четвертого уроку.

Всі однокласники ОСОБА_37 які були допитані в судовому розгляді і повідомили що бачили подію виходу ОСОБА_37 з класу і одностайно засвідчують що він вийшов на четверту перерву, на перерві його не було в класі, і на урок він не повернувся, що повністю збігається з свідченнями класного керівника та вчителя історії, а саме:

- За свідченнями класного керівника ОСОБА_38 , ОСОБА_143 на перерві після четвертого уроку вона була у своєму класі коли зайшов вчитель і почався п`ятий урок, і протягом четвертої перерви вона ОСОБА_38 у класі не бачила;

- За свідченнями вчителя історії ОСОБА_60 вона зайшла на п`ятий урок до класу ОСОБА_38 не був присутній на уроці, вона перевіряла явку і запитувала де учень ОСОБА_38 однак ніхто не зміг відповісти;

- За свідченнями однокласниці ОСОБА_152 . ОСОБА_94 вона бачила момент коли ОСОБА_38 вийшов з класу, що ОСОБА_37 на перерві не було, і на початку уроку його не було, урок почався без нього;

- За свідченнями однокласника ОСОБА_152 . ОСОБА_144 він взагалі 12.02.2014 року не був присутнім в школі;

- За свідченнями однокласника ОСОБА_37 ОСОБА_153 . ОСОБА_38 виходив на перерві перед уроком і на уроці його вже не було;

- За свідченнями однокласника ОСОБА_152 . ОСОБА_154 . ОСОБА_38 не прийшов на урок, а потім їм повідомили що йому погано і це було близько до обіду;

- За свідченням однокласниці ОСОБА_152 . ОСОБА_155 вона бачила як ОСОБА_38 виходив з класу, і що він пішов ще на перерві;

- За свідченням однокласника ОСОБА_152 . ОСОБА_147 останній раз він бачив ОСОБА_38 коли той вийшов на перерві перед уроком;

Зазначене повністю спростовує формулювання обвинувачення про час виходу ОСОБА_37 з класу і чітко вказує на те, що ОСОБА_38 вийшов з класу на початку перерви між четвертим та п`ятим уроками, тобто близько 12:20 та 12:25 хвилин.

ОСОБА_35 навчався у 9-Б класі Кам`янської ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів, що підтверджується списком учнів 9-Б класу (т.3 а.с. 72)

12.02.2014 року учні 9-Б класу ОСОБА_65 та ОСОБА_35 вийшли до туалету на початку п`ятого уроку, тобто біля 12:35-12:40 хввилин. Отже, часова різниця між виходом ОСОБА_37 з свого класу та виходом ОСОБА_33 з свого класу могла тривати біля 20 хвилин.
Зазначене підтверджується:

- випискою з розкладу уроків Кам`янської школи (т.1 а.с. 126);

- свідченнями однокласника ОСОБА_33 ОСОБА_156 за якими він запропонував ОСОБА_35 вийти до туалету і на уроці під час якого він вийшов у туалет вчительки не було;

- свідченнями однокласника ОСОБА_157 . ОСОБА_158 за якимина початку уроку алгебри ОСОБА_122 був присутнім і чекав вчителя разом з усіма, вчитель не прийшов, уроку не було, багато хто виходив з класу, і ОСОБА_35 також виходив, в кінці уроку алгебри на якому виходив ОСОБА_35 всі однокласники виходили з класу, хтось закричав що якомусь хлопцю погано, всі побігли дивитися;

- свідченнями однокласниці ОСОБА_157 . ОСОБА_159 за якими їй стало відомо про трагедію з ОСОБА_38 на уроці математики;

Під час оцінки часу виходу ОСОБА_156 та ОСОБА_35 до туалету суд враховує, що п`ятий урок почався о 12:30 хвилин, однак вони вийшли не одночасно зі дзвоником, а певний час чекали вчителя і залишили клас коли дізналися що його не буде.

Відомостей про те де знаходився і що робив ОСОБА_38 в час між виходом з класі на перерві до часу ОСОБА_160 і ОСОБА_35 до туалету на п`ятому уроці матеріали справи не містять.

Біля туалету вони побачили ОСОБА_37 який сидів нагнутий на підвіконніі не реагував на них.
Зазначене підтверджується наступним:

- свідченням ОСОБА_156 про те, що коли вони підходили до туалету, ОСОБА_38 сидів на підвіконні біля туалету нагнутий;

- свідченням ОСОБА_33 , який підтверджує слова ОСОБА_156 ;

- свідченням технічного працівника ОСОБА_161 , яка в своїх свідченнях під час опису стан ОСОБА_37 під час його знаходження біля медичного кабінету, описує аналогічний повідомленому ОСОБА_162 стан, а саме те що в ОСОБА_37 була нагнута голова.

ОСОБА_65 пішов до туалету, а ОСОБА_35 залишився поряд з ОСОБА_163 . Після виходу ОСОБА_156 з туалету він бачив, що ОСОБА_38 блідий, але не зацікавився цим фактом і повернувся до класу, а ОСОБА_35 залишився допомогти ОСОБА_163 .
Зазначене підтверджується наступним:

- За свідченнями ОСОБА_156 прямуючи до туалету він не бачив обличчя ОСОБА_38 тому що той сидів нагнутий, коли він зайшов до туалету ОСОБА_35 залишився позаду, і він не бачив заходив ОСОБА_35 до туалету чи ні, а коли він вийшов з туалету ОСОБА_38 стояв блідий і спирався на стіну.

- Обвинувачений ОСОБА_35 підтверджує свідчення ОСОБА_156 в цій частині. Засвідчує що підійшов до ОСОБА_37 , побачив що він блідий і зацікавився цим в той час як ОСОБА_65 пішов в туалет.

Суд вважає недопустимими доказами дані протоколів за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) №194 від 19.02.2014 року (т.2 а.с. 75-76) об`єкт контролю: ОСОБА_12 , т. та №197 від 19.02.2014 року об`єкт контролю ОСОБА_164 т. НОМЕР_1 у зв`язку з наступним:
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ усвоїх рішеннях неодноразово констатував, що неповнота допущена, при дослідженідоказів отриманих внаслідок ОРЗ чи НСРД в частині порядку їх збирання, призводить доскасування вироку.

Верховний суд України у постанові від 16.03.2017 усправі № 5-364кс16 зазначав що відповідно до частини другої статті 290 КПК прокурор або слідчий за йогодорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є вйого розпорядженні, у тому числі будь?які докази, які самі по собі або в сукупності зіншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншогоступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Стороникримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додатковихматеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінальногопровадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті,суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази ( частиниодинадцята, дванадцята статті 290 КПК).

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що не відкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали,постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

При цьому, відповідно вимог ч.1 ст.252 КПК України за результатами проведеннянегласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.

Не зважаючи на це:

- в Протоколі № 194 від 19.02.2014 року не зазначено дату і номер ухвали суду на підставі якої він нібито був складений, що унеможливлює перевірку існування такої ухвали;

- До протоколу не долучено жодних додатків, що унеможливлює перевірку відповідності написаного у ньому тексту дійсному змісту розмов, якщо такі взагалі існували;

- з тексту наданих у якості матеріалів, які є правовою підставою зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж судових рішень (т.2 а.с. 10-20) вбачається що період часу надання дозволу на зняття інформації з 09.02.2014 по 17.02.2014 року.

Зазначене унеможливлює перевірку стороною захисту та суду допустимості його результатів як доказів

Суд керуючись ст.ст. 87 та 373 КПК України не враховує у якості доказу підтвердження вини ОСОБА_33 дані про те, що свідок ОСОБА_65 під час допиту на стадії досудового слідства чув звуки ударів під час знаходження в туалеті тому що:

По-перше, в судовому засіданні свідок ОСОБА_65 не підтвердив зазначені дані, а навпаки, повідомив що він не чув звуки ударів коли находився в туалеті третього поверху Кам`янської школи.

Одночасно, свідок ОСОБА_65 пояснив, що під час його допиту на стадії досудового розслідування допит фактично здійснювали одночасно двоє чи троє слідчих, які тисли на нього, а саме слідчі йому казали: «кажи що він його бив, бо сядеш разом із ОСОБА_165 », що внаслідок цього психологічного тиску під час допитів в нього піднімався артеріальний тиск і йому викликали швидку допомогу.

При цьому, серед матеріалів справи наявний рапорт слідчого, відповідно до змісту якого 18.02.2014 року було проведено додатковий допит неповнолітнього свідка ОСОБА_156 після підписання протоколу якого ОСОБА_166 була викликана швидка допомога. (т.1 а.с. 139)

Одночасно, зі змісту заяви законного представника ОСОБА_156 , ОСОБА_167 вбачається, що тиск у ОСОБА_156 підвищився не після підписання протоколу, а безпосередньо під час допиту (т.1 а.с. 141).

З наявних у справі медичних довідок про стан здоров`я ОСОБА_156 після допиту ОСОБА_65 захворів (т.1 а.с. 142-144).

Суд вважає, що зі змісту всіх документів вбачається істотне порушення прав і свобод ОСОБА_156 під час його допиту від 18.02.2014 року шляхом отримання доказів внаслідок жорстокого і такого, що принижує гідність особи, поводження, а саме затримання виклику швидкої допомоги до підписання ОСОБА_162 тексту протоколу.

Крім цього, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а звуки схожі на удари в час знаходження ОСОБА_156 в туалеті могли пролунати:

- від спуску ОСОБА_37 з вікна, тому що коли ОСОБА_65 заходив в туалет ОСОБА_38 сидів на підвіконні, а коли вийшов з туалету, то ОСОБА_38 стояв опираючись на стіну;

- від ударів об бетонні стіни або стелю під час ремонту другого поверху школи, тому що директор школи ОСОБА_84 засвідчив, що 12.02.2014 року на другому поверсі був ремонт, а саме технічні працівники клеїли шпалери біля учительської.

Під час п`ятого уроку ОСОБА_35 привів ОСОБА_37 до кабінету медичної сестри у нездоровому стані, а саме ОСОБА_38 не ставав на ногу, плакав і погано реагував на оточення, у зв`язку з чим працівниками школи була викликана швидка допомога.

Зазначене підтверджується:

- свідченнями однокласниці ОСОБА_38 ОСОБА_73 за якими вона бачила як ОСОБА_35 вів ОСОБА_37 з третього поверху на перший, і ОСОБА_38 не ставав на ногу;

- свідченнями технічного працівника школи ОСОБА_168 за якими вона бачила як ОСОБА_35 привів ОСОБА_37 до кабінету медичної сестри і що ОСОБА_38 плакав і тримався за ногу;

- свідченням вчителя ОСОБА_169 за якими у ОСОБА_38 текли сльози, на питання він не відповідав і не реагував;

- свідка технічного працівника ОСОБА_161 за яким в ОСОБА_37 була нагнута голова і він не відповідав на питання що з ним, а також великої кількості схожих свідчень вчителів та технічних працівників школи.

Під час огляду ОСОБА_37 медиком швидкої допомоги була виявлений симптом анізокерії (різниця розміру зіниць правого та лівого ока) внаслідок чого він був доставлений та прийнятий до Кам`янської центральної районної лікарні з діагнозом «Обморок. Закрита черепно-мозкова травма»

Зазначене підтверджується:

- свідченнями фельдшера швидкої допомоги ОСОБА_170 за яким що при огляді на ньому тілесних ушкоджень вона не бачила, одна зіниця була розширена і в карті виклику вона записала попередній діагноз закрита черепно мозкова травма;

- картою виїзду швидкої медичної допомоги із записом: час з 13:20 по 13:35 прийнятий діагноз обморок ЗЧМТ черговий лікар ОСОБА_108 (т.4 а.с. 135)

ОСОБА_38 був покладений до реанімаційного відділення Кам`янської лікарні На час прийняття ОСОБА_37 зовнішніх тілесних ушкоджень на його обличчі, тулубі та руках не було. В реанімаційному відділенні Кам`янської лікарні ОСОБА_37 відвідала ОСОБА_11 . Під час зустрічі ОСОБА_11 у ОСОБА_37 були наявні тілесні ушкодження носа і губи. Зазначені ушкодження виникли після того як ОСОБА_35 привів ОСОБА_37 до кабінету медичної сестри, а отже не стосуються предмету доказування у даній справі.

Зазначене підтверджується тим, що:

- в період з часу прибуття ОСОБА_37 до кабінету медичної сестри до прийняття його в реанімаційне відділення Кам`янської лікарні його оглядали вчителі та технічні працівники школи, фельдшер швидкої допомоги, лікарі Кам`янської лікарні, однак жоден з них жодного зовнішнього тілесного ушкодження на ОСОБА_38 не побачив;

- за свідченнями лікаря-анестезіолога Кам`янської лікарні ОСОБА_171 . ОСОБА_38 оглядався на предмет наявності тілесних ушкоджень, оглядалися руки, ноги, грудна клітина, голова, і ніяких зовнішніх тілесних ушкоджень на момент огляду в приймальному відділенні в нього не було;

- лікар-педіатр Кам`янської ОСОБА_172 засвідчив, що він особисто під час приймання ОСОБА_37 оглядав його живіт, підіймав рубашку, прослуховував сердце та легені, і тілесних ушкоджень на тілі не було.

- за свідченнями свідка ОСОБА_173 . ОСОБА_11 після виходу з лікарні розповіла що в ОСОБА_37 була розбита губа або брова;

- за свідченнями потерпілої ОСОБА_11 коли вона бачила сина в реанімаційній палаті він був побитий, а саме в нього була розбита губа і збитий ніс;

- за протоколом огляду трупа 13.02.2014 року під час зовнішнього огляду на тілі ОСОБА_37 були виявлені наступні зовнішні ушкодження: на передній поверхні лівого ліктьового суглобу пляма круглої форми поверхня її волога перекрита марлевою салфеткою. Кінчик носу та шкіра перетинки носу мають ссаднення підсохлі із западаючою поверхнею над рівнем шкіри. Верхня губа набрякла. На верхній губі справа синець фіолетового кольору. На слизовій оболонці губи крововилив сливового кольору яких небудь інших тілесних ушкоджень при огляді не виявлено (т.1 а.с. 9).

- за свідченнями лікаря-анестезіолога ОСОБА_106 ссаднення губ могло бути отриманим в час реанімаційних заходів, інтубації трахеї;

- за свідченнями лікаря-невролога ОСОБА_105 під час проведення реанімаційних процедур у ОСОБА_37 могли поранити губи;

Крім цього:

- за свідченням ОСОБА_174 коли він був поряд з ОСОБА_38 біля кабінету медичної сестри ОСОБА_38 закусував губу;

- за свідченням технічного працівника ОСОБА_85 біля кабінету медичної сестри у ОСОБА_38 була прикушена губа, не припухла а прикушена, він як мичав прикусив губу;

- за свідченням технічного працівника ОСОБА_168 біля кабінету медичної сестри ОСОБА_38 сидів і кусав губи, і губи були червоними;

Отже, зазначені травми могли виникнути внаслідок надання медичної допомоги ОСОБА_38 , а травма губи додатково могла виникнути внаслідок самотравмування ОСОБА_163 .

Також потерпіла ОСОБА_11 повідомила, ніби під час її спілкування з ОСОБА_38 останній повідомив їй про те, що його побили в туалеті старшокласники.
Суд не враховує у якості доказу вини ОСОБА_33 свідчення ОСОБА_11 про те, ніби під час її спілкування з ОСОБА_38 останній повідомив їй про те, що його побили в туалеті старшокласники, тому що ОСОБА_35 станом на 12.02.2014 року не був старшокласником, а саме:

Зазначене свідчення є показанням з чужих слів. При цьому, допитати ОСОБА_38 неможливо у зв`язку з його смертю. Одночасно, за ч.6 ст.97 КПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті. Особа медичної сестри, яка знаходилась в реанімаційному відділі під час спілкування ОСОБА_11 з ОСОБА_38 не встановлена. Черговий лікар ОСОБА_175 помер. Як наслідок, дані показання ОСОБА_38 не підтверджуються іншими доказами окрім аналогічних свідчень з чужих слів.

Крім цього, згідно Закону України «Про загальну середню освіту» в редакції чинній станом на 12.02.2014 року відповідно до освітнього рівня, який забезпечується загальноосвітнім навчальним старшокласник це учень ІІІ ступеню навчання, тобто 10 або 11 класів.

Як наслідок, повідомлення ОСОБА_37 про те, що його побили старшокласники не може враховуватись у якості доказу вини ОСОБА_157 .

Потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що під час їх спілкування на одне з низки її питань, а яке саме вона не пам`ятає, ОСОБА_38 відповів «Це ОСОБА_54 ».

Зазначене свідчення є показанням з чужих слів. При цьому, допитати ОСОБА_38 неможливо у зв`язку з його смертю. Одночасно, за ч.6 ст.97 КПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті. Особа медичної сестри, яка знаходилась в реанімаційному відділі під час спілкування ОСОБА_11 з ОСОБА_38 не встановлена. Черговий лікар ОСОБА_175 помер. Як наслідок, дані показання ОСОБА_38 не підтверджуються іншими доказами окрім аналогічних свідчень з чужих слів.

Потерпіла ОСОБА_11 не пояснила контекст сказаного, а повідомила що вона сама не знає у якості відповіді на яке з її питань прозвучало це ім`я, і припустила що це може бути ім`я старшокласника який бив її сина або ім`я хлопця який бачив і може повідомити обставини побиття.

Перевірити версію про наявність очевидця подій на ім`я « ОСОБА_54 » було можливо шляхом допиту учнів на ім`я ОСОБА_176 .

Станом на лютий 2014 року в Кам`янській ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів навчалися три старшокласники на ім`я ОСОБА_176 : учень 10-Б класу ОСОБА_177 , учень 10-Б класу ОСОБА_178 , учень 11-Г класу ОСОБА_179 , а також ще п`ятеро учнів на ім`я ОСОБА_176 навчалися в восьмих та дев`ятих класах, що підтверджується довідкою директора Кам`янської школи №92 від 18.02.3014 року (т.1 а.с. 28);

За п. 3.1. плану додаткових слідчих дій 13.02.2014 року (т.1 а.с. 57) повинні були бути проведеними допити зазначених учнів на предмет того, де вони перебували з часу від початку четвертого уроку до закінчення п`ятого уроку з метою перевірки на причетність до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000085зазначено відомості лише про допит одного з старшокласників на ім`я ОСОБА_176 ОСОБА_180 , який надав під час судового розгляду свідчення про те, що особисто не бачив події яка сталася 12.02.2014 року з ОСОБА_163 .

Тобто, план розслідування зазначеної версії виконано не було.

При цьому, свідок ОСОБА_138 повідомив, що коли ОСОБА_11 вийшла з реанімаційного відділення лікарні вона розповіла, що вона задала питання «Хто тебе вдарив» і ОСОБА_38 відповів їй на це «це ОСОБА_54 », але через декілька днів вона давала інтерв`ю, в якому казала що останні слова ОСОБА_38 були: « ОСОБА_54 знає хто це зробив», що на питання чого вона в лікарні говорила що останніми словами ОСОБА_38 були слова «Це ОСОБА_54 » а зараз каже ніби останніми словами ОСОБА_37 були « ОСОБА_54 знає» на що вона відповіла що їй сказали так сказати.

Як наслідок, особу на ім`я « ОСОБА_54 » яка зі свідчень ОСОБА_37 є безпосереднім учасником подій у даній справі не встановлено а питання щодо її ролі у подіях залишається припущенням.

Свідки ОСОБА_115 та ОСОБА_123 засвідчили ніби зі слів ОСОБА_33 , ОСОБА_156 та ОСОБА_181 їм стало відомо про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_182 спричинив ОСОБА_183 .
Одночасно, їх свідчення грубо протирічать одне одному, свідченням інших свідків у справі і іншим доказам у справі, і викликають сумніви у достовірності їх свідчень і чесності їх як свідків.

- ОСОБА_115 та ОСОБА_123 мали конфлікти з учнями молодших класів.

Свідок ОСОБА_55 повідомила, що ОСОБА_38 на питання чого він не ходить до їдальні він відповів що старшокласники вибили у нього їжу, прізвищ старшокласників вона не уточнювала;

Вчитель біології ОСОБА_74 повідомила, що шкільне поняття «таможня» їй спочатку не було відомо, але потім у школі щось про це говорили;

Класний керівник ОСОБА_152 . ОСОБА_75 повідомила, що в школі була компанія яка на вході зустрічала дітей і вимагала гроші. На питання хто входив до цієї компанії свідок відповів що ОСОБА_35 не входив до цієї компанії що називали прізвище ОСОБА_77 .

- Щодо конфлікту з ОСОБА_38 з приводу соку.

- ОСОБА_115 станом на 12.02.2014 року був учнем 10-Б класу і мав ім`я « ОСОБА_54 ». З урахуванням змісту свідчень ОСОБА_11 . ОСОБА_115 був однією з осіб які перевірялися на причетність до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, і він потребував відведення з себе підозр.

- Сторона обвинувачення в першу чергу допитувала ОСОБА_184 не про те що він знає відносно ОСОБА_33 , а про те, де саме він перебував з середини четвертого уроку по п`ятий урок 12.02.2014 року.

З ініціативи сторони обвинувачення в судовому засіданні допитувалися свідки ОСОБА_127 та ОСОБА_135 , які не надали жодних даних відносно ОСОБА_33 а натомість свідчили про місцезнаходження ОСОБА_115 , а саме про його участь у занятті літературного гуртка під час другої половини четвертого уроці та присутність на п`ятому уроці. При цьому, під час допиту ОСОБА_135 на питання суду «Яке ОСОБА_115 має відношення до ОСОБА_33 » прокурор відповів «його місцезнаходження має відношення до події що сталася».

ОСОБА_115 не є обвинуваченим по даній справі, а тому суд вважає, щодійсне місцезнаходження ОСОБА_184 в зазначений період не має значення для вирішення питання про наявність або відсутність вини ОСОБА_33 у інкримінованому йому діянні.

Одночасно,порівняння свідчень ОСОБА_184 про власне місцезнаходження в цей період з свідченнями інших свідків має значення для визначення ступеню чесності його як свідка.

ОСОБА_115 засвідчував, ніби він перебував на літературному гуртку половину четвертого уроку і половину перерви між четвертим та п`ятим уроками, а після цього він пішов до свого класу.

Однак, керівник цього гуртка, вчитель ОСОБА_101 не підтвердила свідчень ОСОБА_115 і пояснила, що вона не затримувала дітей на перерві, ОСОБА_115 не був на занятті до перерви і вийшов на ній.

- ОСОБА_115 повідомив, ніби ввечері 12.02.2014 року йому дзвонила класний керівник ОСОБА_60 яка знала що він спілкується із ОСОБА_35 і повідомила що ОСОБА_35 привів ОСОБА_37 і просила подзвонити до ОСОБА_35 , узнавати що до чого, тому що його у школі знають всі.

Однак ОСОБА_60 засвідчила, що вона не знала про особисті стосунки ОСОБА_115 і ОСОБА_35 і не бачила їх у школі разом, і що вона телефонувала ОСОБА_79 тому що вона припускала обізнаність ОСОБА_115 щодо подій з ОСОБА_185 , і що ОСОБА_115 їй просто повідомив що нічого не знає.

- ОСОБА_115 повідомив що він спочатку подзвонив до ОСОБА_35 , однак ОСОБА_35 йому нічого не сказав.

- ОСОБА_115 повідомив, ніби він подзвонив до ОСОБА_156 і ОСОБА_65 сказав, що це ОСОБА_35 його вдарив в туалеті.

Однак ОСОБА_65 повідомив, що ОСОБА_177 йому окремо в цей день не телефонував.

- ОСОБА_115 заявив, що він зателефонував до ОСОБА_186 і запропонував зателефонувати до ОСОБА_33 тому що ОСОБА_65 йому таке сказав.

ОСОБА_123 підтвердив, що ОСОБА_115 спочатку сам дзвонив до ОСОБА_156 , що є свідченням з чужих слів.

З урахуванням заперечення цього факту ОСОБА_162 не виключається вірогідність того, що розмова з ОСОБА_162 була видуманою для створеннязаздалегідь упередженого ставлення у ОСОБА_186

- ОСОБА_115 повідомив про те, що ввечері 12.02.2014 року він розмовляв одночасно з ОСОБА_187 , ОСОБА_76 , та ОСОБА_188 за допомогою телефонного конференц звязку. При цьому, з`єднання налаштовував ОСОБА_123 тому що телефон ОСОБА_184 не підтримував такої функції.

ОСОБА_123 повідомив, що вони розмовляли зі ОСОБА_35 за допомогою телефонного конференц зв`язку, що він не пам`ятає щоб вони говорили в чотирьох, але вони дзвонили і до ОСОБА_156 і до ОСОБА_189 .

ОСОБА_65 підтвердив, що пам`ятає що була якась конференція, однак він не прислуховувався до неї;

ОСОБА_70 підтвердив, що він не пам`ятає щоб він спілкувався в цей вечір за допомогою телефонного зв`язку з кимось іншим окрім ОСОБА_183 .

Отже, 12.02.2014 року ОСОБА_115 та ОСОБА_123 дійсно організовували телефонний конференц зв`язок для спілкування з приводу подій 12.02.2014 року, однак склад її учасників в різних свідченнях різний.

Ввечері цього ж дня ОСОБА_38 помер в реанімаційному відділенні Кам`янської лікарні що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.4 а.с.56)

Смерть ОСОБА_37 знаходиться в прямому причинному зв`язку із закритою черепно-мозковою травмою яка супроводжувалась переломом склепіння черепу та крововиливом над твердою оболонкою мозку(епідуральною гематомою).
Зазначене одностайно підтверджується:

- пунктом А) висновку №032 експерта ОСОБА_190 (т.1 а.с. 50);

- пунктами 1, 4 висновку №№39/9 експертів ОСОБА_191 та ОСОБА_192 (т.4 а.с. 51-54);

- пунктами 1.2., 14.15 висновку №30 експертів ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 (т. 17 а.с. 214-220)

Однак, суд не враховує висновки зазначених експертиз щодо давності виникнення зазначених тілесних ушкоджень у зв`язку з неможливістю усунення істотних суперечностей між ними, а саме:
- в обгрунтуванні висновку №032 судової експертизи експерта ОСОБА_190 обгрунтування власного гістологічного дослідження питання часу смерті ОСОБА_38 відсутнє, а за підсумковою частиною висновку №032 судової експертизи експерта ОСОБА_190 (т.1 а.с. 50) враховуючи дані судово-гістологічної експертизи можна стверджувати, що дані ушкодження у ОСОБА_38 виникли за проміжок часу близький 12 годинам перед моментом його смерті.

- в обгрунтуванні висновку №№39/9 повторної судово-медичної експертизи експертів ОСОБА_191 та ОСОБА_192 (т.4 а.с. 52) зазначено, що враховуючи дані судово-гістологічної експертизи можна стверджувати, що дані ушкодження у ОСОБА_38 виникли за проміжок часу близький 12 годинам перед моментом його смерті, однак в його підсумковій частині зазначено що вказана травма виникла внаслідок дії предмету, який володіє ознаками твердого тупого в межах близько 6-12-14 годин до смерті;

Відповідно до мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Черкаської області у справі № 696/1117/14-к від 20 лютого 2015 року усунення відповідно до ч.2 ст. 332 КПК України суперечностей між зазначеними експертизами (в т.ч. щодо часу отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень: в одній зазначено - 12-14 годин до смерті потерпілого, в іншій - 6-12-14 годин до смерті) має істотне значення для перевірки алібі обвинуваченого, якому інкримінують вчинення злочину за 10 годин до смерті потерпілого.

Зазначене рішення набрало чинності та не скасоване, а отже відповідно до ст. 90 КПК України встановлені в ньому обставини мають преюдиціальне значення для Соснівського районного суду м. Черкаси.

З метою усунення суперечностей, в судовому засіданні були допитані судові експерти ОСОБА_139 та ОСОБА_141 , при цьому:

- експерт ОСОБА_139 повідомив, що в описовій частині його експертизи зазначені дані та висновки які писав експерт Усов, а в підсумковій частині зазначені дані які вважав за потрібне гістолог. Також пояснив, що гістологічну експертизу робила експерт-гістолог ОСОБА_141 , що в описовій частині судово-медичної експертизи прямо не зазначено того що за результами гістологічної експертизи з моменту нанесення ушкоджень до моменту смерті ОСОБА_37 пройшло 6-12-14 годин, бо це апріорі само собою зрозуміло і вони не думали що потрібно про це зазначати, і що не зазначення того що для експерта само собою зрозуміло на його думку відповідає інструкціям які регулюють порядок проведення судово-медичної експертизи;

- з одного боку, експерт ОСОБА_141 підтвердила, що в дослідній частині їх експертизи були вказані дані які писав експерт в першій експертизі, а в підсумках вона як гістолог вказала цей часовий проміжок.

- з іншого боку, експерт ОСОБА_141 повідомила, що процес того яким чином вони дійшли до таких підсумків має бути описано в висновку експерта там де описана гістологічна експертиза, не змогла показати де в мотивувальній частині їх експертного висновку описані обґрунтування власного гістологічного дослідження питання часу смерті ОСОБА_38 , і повідомила, що вона не пам`ятає чи був в наявних у них на час проведення повторної експертизи матеріалах висновок гістологічного дослідження судової експертизи №032.

Отже, з допитів експертів вбачається, що: дійсно, зазначені в обгрунтуванні висновку №№39/9 повторної судово-медичної експертизи експертів ОСОБА_191 та ОСОБА_192 відомості про давність тілесних ушкоджень є цитатою попередньої експертизи, і обґрунтування власного гістологічного дослідження експертиза не має.

Зазначене поставило під сумнів обставини проведення гістологічних досліджень з метою встановлення давності виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_37 під час проведення обидвох експертиз.

З урахуванням того, що в наявних висновках експертів мається різниця в часі отримання потерпілим ОСОБА_38 тілесних ушкоджень, з метою усунення зазначених сумнівів 12.09.2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було призначено комплексну судово-медичну експертизу у даній справі проведення якої було доручено ДУ «Головне Бюро СМЕ МОЗ України».

З повідомлень ДУ «Головне Бюро СМЕ МОЗ України» вбачається що для проведення комплексної судово-медичної експертизи у даній справі експертній установі необхідно було надати упакований належним чином вологий архів і препарати з шматочків внутрішніх органів що були відібрані при розтині трупа; направлення на гістологічне дослідження з переліком шматочків внутрішніх органів; оригінал медичної карти стаціонарного хворого №46 за 20014 рік на ім`я ОСОБА_38 ; амбулаторну карту з відомостями про стан здоров`я ОСОБА_37 за тривалий період часу (не менше як за 10-15 років) до смерті (т.18 а.с. 166, 170).

З метою забезпечення можливості проведення комплексної судово-медичної експертизи у даній справі, з урахуванням того що обставини які є предметом даної експертизи мають істотне значення для кримінального провадження і не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, на підставі ч.3 ст. 333 КПК України 21 лютого 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси надав тимчасовий доступ до необхідних для проведення експертизи речей і документів. За результатами виконання зазначеної ухвали від СУ ГУНП в Черкаській області до суду надійшли лише документи які підтверджують хід виконання зазначеної ухвали, сейф-пакет з направленням у відділення судово-медичної гістології на 1 аркуші та робочим журналом експерта стосовно ОСОБА_37 на 2 аркушах (т.18 а.с. 195). В КУ «ЧОБСМЕ» в Камянському районному центрі первинної медико-санітарної допомоги відсутня амбулаторна картка з відомостями про стан здоров`я ОСОБА_37 (т.18 а.с. 206, 207). Зазначеного недостатньо для проведення комплексної судово-медичної експертизи у даній справі

Отже, усунути відповідно до ч.2 ст. 332 КПК України суперечності між зазначеними експертизами не вбачається за можливе. Відтак, висновки судово-медичних експертиз в цій частині є недопустимими доказами.

Крім цього, суд погоджується з висновком експертів експертів ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 про те, що не виключається, що закрита черепно-мозкова травма ОСОБА_37 могла бути спричинена від удару при зіткненні ОСОБА_37 з нерухомим тупим предметом з наступних підстав:
- в п.15 висновку №39/9 повторної судово-медичної експертизи експертів ОСОБА_191 та ОСОБА_192 зазначено, що характер та локалізація черепно-мозкової травми вказують на те, що така травма не могла виникнути від падіння з положення стоячи з наступним ударом о площину або травмуючий предмет.

- натомість, за підсумковою відповіддю на п.п. 3,4,5,7,9,10,11 висновку №30 експертів ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 (т. 17 а.с. 218) дана травма могла бути спричинена як при ударі тупим предметом, так і від удару при зіткненні з нерухомим тупим предметом.

- під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_139 пояснив, що характер травми є таким що не виникає від падіння з положення стоячи з наступним ударом о твердий предмет, в тому числі у площину яка горизонтально розташована, або вертикально, або іншим чином, і що твердим тупим предметом може бути будь-який предмет відповідного розміру, наприклад кисть руки стиснена в кулак, лікоть, носок обутої ноги про що вказують розміри ушкоджень.

З порівняння змісту відповіді на п.п. 3,4,5,7,9,10,11 висновку №30 експертів ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 з роз`ясненнямип.15 висновку №39/9, наданими експертом ОСОБА_139 вбачається, що суперечностей між обидвома висновками немає.

Судовий експерт ОСОБА_139 в своєму висновку досліджував лише питання падіння з положення стоячи з наступним ударом о площину або травмуючий предмет взагалі не досліджуючи питання можливості отримання такої травми внаслідок зіткнення з травмуючим предметом, наприклад, під час бігу. При цьому:

- Вчитель ОСОБА_74 засвідчував, що під час четвертого уроку ОСОБА_38 виходив в туалет, дуже швидко повернувся, і свідок здивувався як це все можна так швидко зробити, тому не виключається що ОСОБА_38 в цей день бігав.

- Під час огляду тіла ОСОБА_38 було виявлено пляму круглої форми на передній поверхні лівого ліктьового суглобу, отже не виключається, що ОСОБА_38 в цей день падав.

- Крім цього, класний керівник ОСОБА_37 ОСОБА_75 повідомляла, що коли вона 12.02.2014 року бачила ОСОБА_37 дуже близько, вона побачила що брюки в нього були в пилюці, що підтверджує дані про те, що ОСОБА_38 в цей день падав.

- При цьому, лікар-анестезіолог ОСОБА_106 в судовому засіданні пояснив, що гематома яка виникла у ОСОБА_37 внаслідок закритої черепно-мозкової травми це коли скронева кісточка, дуже тонка, як волосинка, попала в судинку, і ця судинка тріснула і вона почала підтравлювати, і вона віддавила тверду мозкову оболонку, і тверда мозкова оболонка надавила на життєво важливі частини, і що ця гематома не набирається за хвилину;

- лікар-невролог ОСОБА_108 пояснив, що після закритої черепно-мозкової травми внутрішньої кровотечі відразу може не бути, , вона може виникати пізніше.

Отже, сукупність наявних у справі матеріалів не виключає припущення що ОСОБА_38 міг отримати закриту-черепно мозкову травму під час бігу, в тому числі наприклад під час бігу в туалет під кінець четвертого уроку, встати, повернутися в клас, вийти і впасти у сонм на перерві.

Суд визнає достовірними свідчення ОСОБА_184 та ОСОБА_186 відносно часу та факту проведення конференц звязку між ними, ОСОБА_35 та ОСОБА_197 . Одночасно, суд ставиться критично до свідчень ОСОБА_115 та ОСОБА_186 і вважаєїх свідчення відносно змісту телефонних розмов недостовірними у зв`язку з сукупністю наступних обставин:

Так, ОСОБА_115 пояснив, що разом із ОСОБА_120 зателефонували до ОСОБА_61 по конференцзв`язку і запитали що сталося, ОСОБА_67 сказав, що вдарив хлопця в обличчя і не знає чому йому стало погано. Він особисто конфлікт не бачив, він чув це по телефону під час спілкування із ОСОБА_66 та ОСОБА_121 . ОСОБА_119 говорив, що ОСОБА_122 вдарив хлопця чотири рази ногою, що говорив ОСОБА_67 він не пам`ятає. Дослівно за удари він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_123 пояснив, що по конференцзвязку говорили за хлопця, що саме говорили не пам`ятає.

Свідки обвинувачення повідомили відносно ОСОБА_184 та ОСОБА_186 дані, які зменшують їх репутацію в очах суду, а саме:

Свідок ОСОБА_91 пояснила, що у школі дітей з менших класів ображали, намагалися їх якось зачепити. Це були її однокласники. ОСОБА_67 не входив у цю групу, то були ОСОБА_77 і ОСОБА_50 .

Свідчення ОСОБА_115 та ОСОБА_186 не збігаються одне з одним та зі свідченнями інших свідків у справі, а саме:

Під час п`ятого уроку двоє учнів 9-Б класу зустріли ОСОБА_38 біля туалету третього поверху школи. Інформації про те де знаходився і що робив ОСОБА_38 в час між виходом до туалету на перерві до часу зустрічі з ОСОБА_35 та ОСОБА_162 матеріали справи не містять.

Під час зустрічі ОСОБА_38 сидів похилено на підвіконні і не проявляв самостійної реакції на оточення.

Учень ОСОБА_65 зайшов до туалетної кімнати, а ОСОБА_35 залишився з ОСОБА_163 . Після повернення ОСОБА_156 з туалету останній пішов в клас, а ОСОБА_35 допоміг ОСОБА_38 зійти на перший поверх школи до медичного кабінету, привернув до ОСОБА_38 увагу працівників школи, перебував біля ОСОБА_38 в присутності працівників школи. Протягом всього цього часу ОСОБА_38 не виявив негативної реакції в бік ОСОБА_183 . Під час надання медиком школи допомоги ОСОБА_38 видимих зовнішніх ушкоджень голови ОСОБА_38 виявлено не було.

У зв`язку з тим що допомога медичного працівника школи не призвела до покращення стану ОСОБА_38 була викликана швидка допомога. Під час огляду ОСОБА_38 лікарями швидкої допомоги видимих зовнішніх ушкоджень голови ОСОБА_38 виявлено не було.

У зв`язку з тим що швидка медична допомога не призвела до покращення стану ОСОБА_38 його доставили до Кам`янської центральної районної лікарні. Під час приймання ОСОБА_38 до лікарні видимих зовнішніх ушкоджень голови ОСОБА_38 виявлено не було.

Зазначене підтверджується свідченнями ОСОБА_35 , ОСОБА_156 , працівників школи, лікарів, даними карти виїзду швидкої медичної допомоги №1107 від 12.02.2014 року.

Після надходження ОСОБА_37 до лікарні над ним проводилися реанімаційні процедури.Зазначене підтверджується свідченнями лікарів Кам`янської центральної районної лікарні.

В реанімаційному відділенні лікарні ОСОБА_38 прийшов у свідомість і спілкувався з матір`ю, ОСОБА_11 . Під час зазначеного спілкування ОСОБА_11 виявила у ОСОБА_37 ушкодження обличчя. Також, ОСОБА_38 повідомив матері, що його побили і назвав ім`я « ОСОБА_54 ».

Зазначене підтверджується:

- свідченням потерпілої ОСОБА_11

- свідченням свідка ОСОБА_173 .

Після спілкування, мати ОСОБА_37 розповідала оточуючим, що ОСОБА_38 повідомив їй про те, що його побили троє старшокласників, в тому числі хлопець на ім`я « ОСОБА_54 ». Ввечері цього ж дня класний керівник10-Б класу повідомив зазначену інформацію близько знайомим з ОСОБА_35 учням 10-Б класу, ОСОБА_115 та ОСОБА_123 та запитував чи не замішані вони у побитті ОСОБА_152 . Таким чином ОСОБА_115 та ОСОБА_123 отримали підстави припускати що їх можуть звинуватити у побитті ОСОБА_163 .

Зазначене підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_115 та ОСОБА_198 .

Ввечері 12.02.2014 року ОСОБА_115 та ОСОБА_123 з власної ініціативи вийшли на телефонний зв`язок з ОСОБА_35 , заявилищо їм відомо ніби ОСОБА_35 побив ОСОБА_38 , допитувалися зізнання ОСОБА_35 в побитті ОСОБА_163 . Під час зазначеної телефонної розмови ОСОБА_35 підтвердив що він вдарив ОСОБА_163 .

Зазначене підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_115 , ОСОБА_123 , ОСОБА_183 . Конкретні обставини повідомленого ОСОБА_35 в свідченнях свідків є різними, в тому числі:

ОСОБА_115 та ОСОБА_123 свідчать що ОСОБА_35 розповідав про те як бив ОСОБА_37 в голову та обличчя.

Обвинувачений ОСОБА_35 свідчить що не завдавав ударів ОСОБА_38 , а під час телефонної розмови сказав ніби завдав один удар ногою по сідничних м`язах ОСОБА_37 щоб догодити ОСОБА_115 та ОСОБА_199 .

Ввечері 12.02.2014 року стан ОСОБА_38 різко погіршився і він помер.

Зазначене підтверджується свідченнями свідків та свідоцтвом про смерть ОСОБА_163 .

Під час огляду тіла ОСОБА_38 було виявлено пляму круглої формина передній поверхні лівого ліктьового суглобу підсохлі ссаднення кінчику носу та шкіри перетинки носу із западаючою поверхнею над рівнем шкіри. Набряк верхньої губи. Синець на верхній губі справа. Крововилив на слизовій оболонці губи.Інших тілесних ушкоджень при огляді не було виявлено

Зазначене підтверджується протоколом огляду трупа від 13.02.2014 року.

В матеріалах справи наявні два висновки судово-медичної експертизи тіла ОСОБА_38 , висновки яких суперечать одне одному, а саме:

-висновок судово-медичної експертизи № 032 від 17.03.2014 року, згідно до якого ОСОБА_38 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, а саме: перелом склепіння черепа в області луски лівої скроневої кістки з переходом на дно середньої черепної ямки, крововилив над твердою мозковою оболонкою (епідуральна гематома) області луски лівої скроневої кістки з переходом на дно середньої черепної ямки, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин лівої скроневої області, синець лівої скроневої області голови. Дані ушкодження виникло від дії тупого предмету або при ударі об такий,є прижиттєвими та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Враховуючи дані судово-гістологічної експертизи, можна стверджувати, що дані ушкодження в ОСОБА_37 виникли за проміжок часу близький 12-14 годинам перед моментом його смерті. Смерть ОСОБА_37 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася перелом кісток склепіння і основи черепа, крововиливом над твердою мозковою оболонкою (епідуральна гематома) з набряком та набубнявінням речовини головного мозку і перебуває в прямому причинному зв`язку з вказаними тілесними ушкодженнями. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_38 міг здійснювати цілеспрямовані рухи (а.п.48-51, т.1);
-висновок повторної судово-медичної експертизи № 39/9 від 16.04.2014 року, згідно до якого в ОСОБА_37 виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця в лівій скроневій ділянці, крововиливу у м`які покрови черепу в лівій скроневій ділянці, перелому склепіння черепа в області луски лівої скроневої кістки з переходом на дно середньої черепної ямки ліворуч, крововиливу над твердою мозковою оболонкою в тій же ділянці з переходом на дно середньої черепної ямки зліва. Вказана травма виникла внаслідок дії предмету, який володіє ознаками твердого тупого, в межах близько 6-12-14 годин до смерті або в час, наближений до вказаного, і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а в даному випадку привела до смерті. Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. Садно в області ніздрів носу, синець верхньої губи справа, крововилив слизової оболонки верхньої губи, які виникли від дії предмету (предметів), що володіє ознаками твердого тупого, носять ознаки легких тілесних ушкоджень, які по часу виникнення співпадають з терміном виникнення черепно-мозкової травми, що підтверджується їх властивостями та даними судово-гістологічної експертизи. Синці в нижній третині лівого передпліччя та по передній поверхні лівого колінного суглобу, які виникли від дії предмету (предметів), що володіє ознаками твердого тупого, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які, найбільш ймовірно, виникли протягом доби до смерті. Виконання потерпілим цілеспрямованих дій після отримання черепно-мозкової травми можливе при умові знаходження його в стані свідомості. Причиною смерті ОСОБА_37 є закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця в лівій скроневій ділянці, крововиливу у м`які покрови черепу в лівій скроневій ділянці, перелому склепіння черепа в області луски лівої скроневої кістки з переходом на дно середньої черепної ямки ліворуч, крововиливу над твердою мозковою оболонкою в тій же ділянці з переходом на дно середньої черепної ямки зліва, яка супроводжувалася набряком та набубнявінням головного мозку. Під час отримання-нанесення тілесних ушкоджень потерпілий та нападник, найбільш ймовірно, знаходились обличчям один до одного або в положеннях, наближених до такого. Вищевказаними положеннями взаєморозташування потерпілого та нападника не обмежується, тобто положення тіл могли бути різними. Ран при експертизі трупа не виявлено. Часток травмую чого знаряддя в ділянках ушкоджень не виявлено. Ушкодження могли наноситись як одним предметом, так і кількома предметами, що володіють ознаками твердого тупого зі схожими властивостями. Виявлені ушкодження могли виникнути від ударів кулаками рук та від ударів ногами. Кількість ударів відповідає кількості тілесних ушкоджень при умові, якщо не було повторних ударів в одну і ту ж ділянку. Характер та локалізація черепно-мозкової травми вказують на те, що така травма не могла виникнути від падіння з положення стоячи з наступним ударом об площину або травмуючий об`єкт. Синець на лівому передпліччі міг виникнути як при боротьбі чи самозахисті, так і від падіння з наступним ударом о виступаючий предмет. Синець по передній поверхні лівого колінного суглобу міг виникнути як від удару, так і від падіння. Садно в області ніздрів носу, синець верхньої губи справа, крововилив слизової оболонки верхньої губи не могли виникнути від падіння з положення стоячи з наступним ударом об площину або травмуючий предмет, на що вказує їх локалізація та характер. Спирти в крові трупа не виявлено (а.п.51-54, т.4).

Відповідно до мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Черкаської області у справі № 696/1117/14-к від 20 лютого 2015 року усунення відповідно до ч.2 ст. 332 КПК України суперечностей між зазначеними експертизами (в т.ч. щодо часу отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень: в одній зазначено - 12-14 годин до смерті потерпілого, в іншій - 6-12-14 годин до смерті) має істотне значення для перевірки алібі обвинуваченого, якому інкримінують вчинення злочину за 10 годин до смерті потерпілого.

Зазначене рішення набрало чинності та не скасоване, а отже відповідно до ст. 90 КПК України встановлені в ньому обставини мають преюдиціальне значення для Соснівського районного суду м. Черкаси.

З урахуванням того, що в наявних висновках експертів мається різниця в часі отримання потерпілим ОСОБА_38 тілесних ушкоджень, 12.09.2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було призначено комплексну судово-медичну експертизу у даній справі проведення якої було доручено ДУ «Головне Бюро СМЕ МОЗ України».

З повідомлень ДУ «Головне Бюро СМЕ МОЗ України» вбачається що для проведення комплексної судово-медичної експертизи у даній справі експертній установі необхідно надати упакований належним чином вологий архів і препарати з шматочків внутрішніх органів що були відібрані при розтині трупа; направлення на гістологічне дослідження з переліком шматочків внутрішніх органів; оригінал медичної карти стаціонарного хворого №46 за 20014 рік на ім`я ОСОБА_38 ; амбулаторну карту з відомостями про стан здоров`я ОСОБА_37 за тривалий період часу (не менше як за 10-15 років) до смерті.

З метою забезпечення можливості проведення комплексної судово-медичної експертизи у даній справі, з урахуванням того що обставини які є предметом даної експертизи мають істотне значення для кримінального провадження і не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, на підставі ч.3 ст. 333 КПК України 21 лютого 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси надав тимчасовий доступ до необхідних для проведення експертизи речей і документів. Не зважаючи на це матеріали необхідні для проведення зазначеної експертизи не були отриманими.

Внаслідок зазначеного, неможливо провести комплексну судово-медичну експертизу для усунення суперечностей між наявними у справі експертизами які мають істотне значення для перевірки алібі обвинуваченого, якому інкримінують вчинення злочину за 10 годин до смерті потерпілого.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_33 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України стороною обвинувачення не надано.
Обов`язок доказування обставин за обвинуваченням, належності та допустимості доказів покладається в даному випадку на слідчого, прокурора й не може перекладатись на обвинуваченого.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
За ч.1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частинами 2, 3, 4 ст. 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Повідомлення про підозру, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.
З ч.1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву доводили вину обвинуваченого ОСОБА_33 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України стороною обвинувачення після опитування щодо бажання доповнити судовий розгляд надано не було, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_200 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність постановлення відносно ОСОБА_33 виправдувального вироку, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_201 .
Цивільний позов не заявлено.
Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта, судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, а витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч. 2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_34 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_202 .
Виправдати ОСОБА_34 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Поновити ОСОБА_34 в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_34 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення по справі експертиз на загальну суму 3238,07 грн. відшкодувати відповідно до положень ст. 126, 130 КПК України за рахунок Держави.

Речові докази:

- 6 оптичних дисків приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1