ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/117/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1191/20 Суддя доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, освіта середня, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресоою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 , ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання за ч.1 ст. 185КК України у виді позбавлення волі на строк 1 роки, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 роки позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_7 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 в період з 07.12.2017 року по 22.01.2018 року вчинила 12 епізодів крадіжок (таємного викрадення чужого майна), чим завдала потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 6213,7

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню - ст. 75 КК України стосовно ОСОБА_7 та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м?якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання за ч.1 ст. 185КК України у виді позбавлення волі на строк 1 роки, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Зазначає, що обвинувачена вчинила 3 епізоди злочинів, в період дії запобіжного заходу- особистого зобов`язання.

За 2 місяці вчинила 12 епізодів крадіжок, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував, дані про особу обвинуваченої яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно, неодружена.
У відповідності до ст. 66 КК України суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої - щире каяття у вчиненому, надання допомоги суду у встановлені істини по справі.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обґрунтовуючи рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання суд виходив з даних про її особу, тяжкість злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України не є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства.

Посилання прокурора на те, що обвинувачена ОСОБА_7 вчиняла злочини навіть під тягарем обраних щодо неї запобіжних заходів, як підставу для призначення їй реального покарання колегія суддів визнає необґрунтованим.

При цьому колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 під час судового розгляду в суді першої інстанції в період з 26.01.2018 року по 24.05.2018 року вже перебувала під вартою.

Даних про те, що нею після звільнення з під варти скоювались інші кримінальні правопорушення, прокурором не надано.

Таким чином, з моменту ухвалення вироку щодо обвинуваченої, звільнення її з-під варти до моменту розгляду даного провадження в суді апеляційної інстанції, тобто впродовж одного року дев`яти місяців та одного дня ОСОБА_7 демонструвала стабільну право слухняну поведінку.

Наведене свідчить про те, що знаходження обвинуваченої під вартою вже стало для неї стимулом не вчиняти злочини.

За таких обставин вирок суду належить вважати законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись статей 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий суддя

Судді