Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

10 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000418 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю прокурора ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України три роки і один місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання три роки і один місяць позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в один рік та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 30 травня 2017 року близько 04.30 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшовши через хвіртку на подвір`я ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_2 , шляхом виривання скоби навісного замка вхідних дверей, незаконно проник до житлового будинку, звідки таємно викрав дверцята з плити та груби, вартістю відповідно 200 та 100 грн, заподіявши шкоду на загальну суму 300 грн.

19 червня 2017 року приблизно о 09.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись на подвір`ї ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_3 , виявивши відсутність власника, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, незаконно проник до приміщення сараю, де таємно викрав належні ОСОБА_8 три алюмінієві миски вартістю 247 грн, які здав на пункт прийому металобрухту.

В апеляційній скарзі прокурор, який підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин даного кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_5 у скоєному та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, доводить, що судом при призначенні ОСОБА_5 покарання неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинуваченому всупереч закону, згідно якого покарання не призначається за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, двічі призначено покарання за кожним з епізодів злочинної діяльності, що охоплюється ч.3 ст. 185 КК України.

Просить вирок в частині призначення покарання обвинуваченому змінити та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в один рік та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації. В решті вирок залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, які за згодою учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 349 КПК України, не досліджувалися, і яким дана правильна юридична оцінка, що не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно норм матеріального права з дотриманням процесуальних вимог, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в резолютивній частині вироку, крім іншого, зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеним та остаточна міра покарання, обрана судом.

Однак, визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і призначивши йому покарання по кожному епізоду злочинної діяльності, що охоплюється однією частиною статті кримінального закону, суд першої інстанції допустився помилки при призначенні обвинуваченому покарання на підставі ст. 70 КК України, про що правомірно наголошується в апеляційній скарзі прокурора.

Статтею 70 КК України передбачено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання передбачено, що встановлені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів ( ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого , як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується, як закінчений злочин, а решта як готування до злочину чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_5 , який скоїв крадіжку майна з проникненням в приміщення 30.05.2017 року та 19.06.2017 року, призначено покарання за кожним з епізодів злочинної діяльності, які охоплюються частиною третьою статті 185 КК України, і самостійної санкції не мають.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги прокурора слушними, і вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що з врахуванням положень п. 4 ст. 409 КПК України, згідно яких неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, до яких, віднесено і незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити.
Вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання змінити.

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду учасниками судового провадження протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1 . 11.03.2020 року