Справа № 180/1631/19
У Х В А Л А

07 липня 2020 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.5 ч.2 ст. 115, ч.ч.1,2 ст. 125, ч.1 ст. 263 КК України, внесеного до ЄРДР № 0000246 від 07.05.2019 року, -

встановила:
У провадження Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 06.07.2020 року надійшло вищезазначене кримінальне провадження з Дніпровського апеляційного суду у порядку ч.2 ст. 34 КПК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого встановлений до 07 липня 2020 року.
Прокурор у підготовчому засіданні заявив клопотання і вважав доцільним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає що застосування більш м`яких заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та заявили клопотання про застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту за місцем реєстрації у м. Марганець.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Прокурор звертаючись з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою довів про наявність достатніх даних, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на свідків та про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Згідно п. 5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті 115 ч. 2 КК України передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Також Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, відсутності в нього міцних соціальних зв`язків, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий та відносно останнього перебувають кримінальні провадження на розгляді у Марганецькому міському суді Дніпропетровської області, з метою запобігти спробам ухилитися від слідства або суду, вчиненню нового кримінального правопорушення, впливу на потерпілих, свідків, колегія суддів вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вважаючи, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, колегія суддів виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. А відтак суд приходить до висновку про неможливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину проти життя, тому застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою має суд право не визначати розмір застави.

На підставі викладеного та з метою забезпечення участі обвинуваченого в розгляді кримінального провадження, колегія суддів вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 314 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсон, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 04 вересня 2020 року включно.

Клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду для виконання надіслати начальнику Криворізької установи виконання покарань №3.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3