Справа № 645/5880/19
Провадження № 1-кп/645/763/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка, Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
ОСОБА_4 ,18.06.2019 приблизно з 12.00 до 14.00 годин, разом з раніше знайомим ОСОБА_5 , знаходились за місцем реєстрації та фактичного місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої.
Після спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішили прогулятись, вийшли на вулицю, та направилися у бік станції метро «Палац Спорту» в м. Харкові.
18.06.2019 о 15.00 год., проходячи вздовж будинку №56-А по вул.. Немишлянській у м. Харкові, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на підґрунті особистих неприязних відносин, зумовлених агресивною поведінкою з боку ОСОБА_6 , в результаті якого, у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..
В ходе подальшого конфлікту, пройшовши будинок АДРЕСА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання наслідків, бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи від ОСОБА_5 на відстані приблизно одного метру, наніс правою ногою один удар в область правої ноги ОСОБА_5 , від якого ОСОБА_5 присів. Після чого, ОСОБА_4 наніс кулаком правої руки три удари в область голови ОСОБА_5 , спричинивши тим самим кровотечу із носу та в подальшому втрату свідомості ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №09/1245-С/2019 від 27.08.2019, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: травми обличчя з переломом кісток носу, забійними ранами на голові, які супроводжувались крововтратою (розвитком гіпотонії) та ускладнилась розвитком шоку тяжкого ступеню. За ступенем тяжкості: травма обличчя з переломом кісток носу, забійними ранами на голові, які супроводжувались крововтратою (розвитком гіпотонії) та ускладнилась розвитком шоку тяжкого ступнею відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя згідно п. 2.1.3о. «Правил судово-медичного визнання ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, та дав суду показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є тяжким злочином, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також обставини, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий та вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Згідно досудової доповіді філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі, для окремих осіб, оцінюються як середній. У висновку зазначено, що на думку уповноваженого органу з питань пробації, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі не становить небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). Орган пробації також зазначає, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, вважає доцільним покладання на ОСОБА_4 обов`язків, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.
Проте, судом враховуються як каяття ОСОБА_4 в скоєному злочині, так і, наявність обставини, що обтяжує покарання, ступінь тяжкості злочину, те, що раніше ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності, а тому вважає можливим призначити покарання останньому у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинення, на мінімальний строк.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співрозмірним злочину.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Так, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними інших злочинів.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання вироку до набрання цим вироком законної сили, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчій ізолятор», взявши під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 24.12.2019 року з дня фактичного затримання.
Речові докази змив РБК №1 та змив РБК №2, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя- ОСОБА_1