Справа № 591/113/20
Провадження № 1-кс/591/183/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 10 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинений на його думку злочин суддею Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 , пов`язаний з поверненням матеріалів заявника щодо його незаконного тримання під вартою. Проте прокурором відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати прокурора вчинити ці дії.
Представник прокуратури, заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це безпідставністю та необґрунтованістю вимог.
Суд, заслухавши учасників, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 10 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинення на його думку наведених злочинів суддею Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 .
Відомості по заяві ОСОБА_3 від 10 грудня 2019 року до ЄРДР внесені не були, про що свідчить лист прокуратури від 24 грудня 2019 року № 15/1-3492-19.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення суддею кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті норм ст.ст. 371, 374 КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності судді, що могли б свідчити про вчинення ним злочину, а наводяться обставини виконання ним своїх безпосередніх процесуальних обов`язків.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо прийнятого судом рішення та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними статтями КК України, а сам по собі факт винесення рішення (наведення в ньому певних обставин чи мотивів), вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (судді) процесуальної діяльності.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями судді та прийнятим ним рішенням, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії) є злочинними, а єдиним органом, уповноваженим на здійснення щодо судді дисциплінарного провадження є Вища рада правосуддя (ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 10 грудня 2019 року, щодо вчинення на думку заявника злочинів суддею Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 , передбачених ст.ст. 371, 374 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1