печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 за погодженням прокурора, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2015 за № 0001642, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.41, ч.3 ст.365; ч.4 ст.41, ст.340; ч.2 ст.262; ч.4 ст.41 ч.3 ст.258; ч.4 ст.41, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115; ч.4 ст.41, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України. Вказане кримінальне провадження 04.08.2015 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000228 від 22.01.2014.
В подальшому, 20.02.2015 у ході розслідування вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру, а 25.02.2016 повідомлено про нову підозру: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Коростень, Житомирської області, українцю, громадянину України, з повною вищою освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006); ч. 4 ст. 41, ст.340; ч. 4 ст.41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст.15, п.п. 1, 5, 12 ч.2 ст.115 (в редакції від 05.11.2009), ч. 2 ст. 262 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які в сукупності з урахуванням обставин, передбачених ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме, наявності вагомих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному; віку підозрюваного ОСОБА_6 , а також вагомості наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, свідчать про необхідність обрання та застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про неможливість у зв`язку з цим застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не забезпечать запобіганню та уникненню зазначених у клопотанні ризиків.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, орган досудового розслідування вважає необхідним обрати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
В засіданні прокурор підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.
Захисник проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи його необґрунтованим, немотивованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Слідчий суддя вислухавши прокурора, захисника - адвоката, дослідивши додані до клопотання документи, прийшов до наступного висновку.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні на виконання явно злочинного наказу перевищення влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, болісними діями та заподіяли істотної шкоди охоронюваним законом правам і інтересам окремих громадян, що спричинило тяжкі наслідки, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011).
Крім того, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні на виконання явно злочинного наказу терористичного акту, тобто застосуванні зброї та скоєнні інших дій, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людини та настання інших тяжких наслідків, вчиненими з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та з метою впливу на прийняття рішень та вчинення дій об`єднаннями громадян, юридичними особами, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 41, ч.3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006).
Крім того, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у незаконному перешкоджанні на виконання явно злочинного наказу проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, яке було вчинено службовою особою та працівником правоохоронного органу із застосуванням фізичного насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.41, ст. 340 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 своїми умисними діями, скоєними на виконання явно злочинного наказу, які виразилися у вчиненні умисного вбивства двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 своїми умисними діями, скоєними на виконання явно злочинного наказу, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, але до кінця злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п.п.1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні вогнепальної зброї за попередньою змовою групою осіб шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, ч. 2 ст. 262 КК України.
А всього, таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365 КК України; ч. 4, ст.41, ч.3 ст. 258 КК України; ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15; ч.4 ст.41, ст. 340, ч.2 ст. 262 КК України.
Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені в ході досудового розслідування щодо підозрюваного не зникли і продовжують існувати, зокрема: підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших членів злочинної організації; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Як визначено у ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Як визначено у ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
З огляду на вимоги ч.6 ст.193 Кримінального процесуального кодексу слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише в разі, якщо прокурор доведе, що особа оголошена в міжнародний розшук.
Нині відносини щодо координації розшуку підозрюваних Україна веде тільки в рамках міжнародної системи Інтерполу. Адже діє постанова Кабінету Міністрів «Про вихід з Угоди про обмін інформацією у сфері боротьби зі злочинністю» від 4.02.2015 №44. Цю угоду було укладено 22.05.2009, нею регулювалася процедура міждержавного розшуку. Документ припинив дію 24.08.2015.
Єдиним основним актом, який стосується міжнародного розшуку, є Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні в попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджена наказом від 9.01.97 №3/1/2/5/2/2. Вона визначає, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу.
У п.4.4 інструкції встановлено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ Інтерполу. Останнє вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими правилами, надсилає запит до генерального секретаріату міжнародної організації або в НЦБ Інтерполу відповідної країни.
Отже, з огляду на зміст зазначеної інструкції, оскільки не передбачено іншого, міжнародний розшук можна здійснювати тільки каналами Інтерполу.
Водночас сам собою факт винесення слідчим чи прокурором постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук без звернення до НЦБ Інтерполу в Україні та оголошення в розшук каналами цієї організації жодним чином не може свідчити про перебування особи в міжнародному розшуку. А тому в такому випадку постанова слідчого чи прокурора про оголошення особи в міжнародний розшук є формальною. Вона сама собою не підтверджує факту оголошення особи в міжнародний розшук.
З огляду на положення ч.6 ст.193 КПК обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого в міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про обрання запобіжного заходу.
Отже, ненадання стороною обвинувачення слідчому судді, який розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, документів про звернення до НЦБ Інтерполу в Україні та щодо оголошення особи в міжнародний розшук каналами цієї організації свідчить про недоведення слідчим, прокурором факту перебування особи в міжнародному розшуку. Це є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки прокурором не доведено, що вказана особа оголошена у міжнародний розшук.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 14.07.2020 року о 13-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1