ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2094/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/690/20 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0000539 від 08.09.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 , звернувся з клопотанням до слідчого судді про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000539, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що до вчинення вищевказаних кримінальних злочинів та ряду інших вчинених злочинів на протязі 2017 року на території міста Запоріжжя, причетний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На теперішній час проводиться розслідування по даним кримінальним провадженням для встановлення достатніх доказів для підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278, 279 КПК України.
20.03.2018 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надав дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
23.03.2018 в період часу з 07:30 годин до 09:00 годин, слідчий провів обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: одноствольну рушницю марки «ARMTACRSA-1» К 12, № НОМЕР_1 ; дозвіл на зброю - одноствольну рушницю марки «ARMTACRSA-1» К 12, № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; бритвений станок марки «Gillet»; розкладний ніж марки Grand Way; предмет, зовні схожий на кастет; спеціальний засіб «кайданки» з маркуванням ХВ 0854; верхня частина полімерної пляшки з написом «Fanta» із нашаруванням коричневого кольору.
За доводами клопотання, вилучені під час проведення обшуку речі мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного злочину, бути безпосередньо знаряддям його вчинення, та необхідні для проведення відповідних судових експертиз у кримінальному провадженні для встановлення істини.
Ухвалою слідчого судді від 26.03.2018 клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, зазначене у клопотанні.
В апеляційні скарзі власник майна ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Апелянт пояснює, що із кримінального провадження № 0000539 були виділені матеріали в окреме провадження, якому було присвоєно № 0000702.
В обґрунтування скарги зазначає, що вилучене майно не має ознак речового доказу, оскільки не було знаряддям вчинення злочину, на ньому відсутні сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, рушниця використовувалася виключно в мисливських цілях на законних підставах відповідно до дозволу на зброю. Інше майно використовувалося побуті.
Також апелянт посилається на нерозумність строків досудового розслідування № 0000539 від 08.09.2017 року, а саме за 3 роки він не отримав ніякого процесуального статусу, крім свідка, його жодного разу не опитували, експертизи не проводилися, слідчі постійно змінюються та не мають навіть процесуального керівника. Тому вважає, що арештоване майно утримується незаконно.
Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки про наявність такої ухвали апелянт дізнався лише 28 травня 2020 року під час спілкування із слідчим. Вказану ухвалу було постановлено без виклику апелянта, копію судового рішення він не отримував.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що ОСОБА_8 не має відношення до кримінального провадження, його ніколи не допитували, він не має жодного статусу у провадженні. Вважає, що на момент розгляду клопотання можливо були підстави вважати, що майно є речовим доказом та його потрібно було зберегти. Проте минуло більше 2-х років, жодних експертиз не проведено, розслідування взагалі не здійснюється.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Пояснив, що ОСОБА_8 допитували у кримінальному провадженні в якості свідка, але він відмовився давати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України. Частина майна є речовими доказами у кримінальному провадженні за обвинуваченням інших осіб, яке розглядається на цей час судом першої інстанції по суті. Рушниця речовий доказ у виділеному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача по справі, вислухавши представника апелянта та прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання слідчого, воно подано у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, тобто з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Майно, на яке накладено арешт, було вилучено в ході санкціонованого ухвалою слідчого судді обшуку у кримінальному провадженні № 0000539, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України.
Вилучені в ході обшуку речі, зокрема рушниця, розкладний ніж, предмет, схожий на кастет, мають ознаки знаряддя злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, інші можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тобто, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, визначеного ст. 98 КПК України, а тому його вилучення в ході обшуку та подальше накладення арешту з метою збереження речових доказів відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З огляду на доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_8 процесуального статусу підозрюваного, колегія суддів підкреслює, арешт з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.
За наведеного, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, який врахував правові підстави для накладення арешту на майно та перевірив мету накладення арешту.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Визначених законом підстав для скасування ухвали слідчого судді за наслідком розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Тому доводи апелянта щодо надмірної тривалості кримінального провадження, не здійснення окремих слідчих дій та не проведення експертних досліджень щодо вилученого майна, можуть бути враховані при розгляді слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна, адже відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Що стосується клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 26 березня 2018 року, то воно є зайвим, оскільки клопотання слідчого про арешт майна розглядалось без виклику власника майна і до цього часу матеріали провадження не містять відомостей про отримання ОСОБА_8 копії оскаржуваної ним ухвали, а отже строк апеляційного оскарження ним не було пропущено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0000539 від 08.09.2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/2094/18