Справа № 636 / 922 / 20
1-кп / 636 / 620 / 2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження №0000240 від 30 жовтня 2019 року по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Миколаївка, Двурічанського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2016 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №100-РС від

30 червня 2016 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

02 грудня 2019 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №233-РС старшого солдата ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас через військову невідповідність.

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старший солдат ОСОБА_4 на момент вчинення злочину, вважався військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 28 грудня 2018 року в порушення вимог ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та був незаконно відсутній на військовій службі до 04 листопада 2019 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у його скоєнні, та повністю підтвердив викладенні вище факти.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснює учасникам процесу положення
ст. 349 КПК України та проводить судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення знайшло свою підтримку в судовому засіданні, і тому кваліфікує дії ОСОБА_4 за

ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проходження служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, приймав безпосередню участь у Антитерористичній операції.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу
п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття у скоєному.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини скоєння злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого та приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі, співмірного в якості кари за скоєне кримінальне правопорушення.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 4 ст. 407 КК України, за яким призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, та зобов`язати не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя