Справа № 520/8190/18
Провадження № 1-кп/947/440/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001606 від 07.05.2018 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В проваджені колегії суддів Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001606 від 07.05.2018 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор при обговорені питання щодо доцільності продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, просив продовжити дію запобіжного заходу, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, на момент затримання не працював, відсутнє джерело доходів, не має міцних соціальних зв`язків, що вказує на те що, знаходячись на волі він може переховуватись від суду. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_9 надав до суду письмове клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки клопотання прокурора має ознаки формалізму, в ньому містяться лише посилання на ті обставини, на підставі яких ОСОБА_8 обрано запобіжний захід. В ході судового провадження сторона обвинувачення забо`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження волі, але прокурор приділив увагу ризикам поверхнево, не навівши жодних обгрунтувань, що протиречить практиці ЄСПЛ, що відображено в рішеннях ЄСПЛ. які наведені в його письмовому клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання заявлене адвокатом ОСОБА_9 та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисника ОСОБА_9 , та думку захисника ОСОБА_10 про зміну відносно нього запобіжного заходу на домашній арешт.

Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, та клопотання захисника, вважає, що доцільно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , та відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, тяжкості злочину, того факту, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, та того факту, що передбачені ст.177 КПК України ризики не знизились та не відпали, та нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, колегія суддів приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження дії обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Колегія суддів, вважає що письмове клопотання захисника ОСОБА_9 щодо зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід залишити без задоволення, як безпідставне та не обґрунтоване.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31,177-178,183,181,184,194,196,197,331, 369-372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні письмового клопотання захисника ОСОБА_9 , підтриманого в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_6 про зміну відносно обвинуваченого запобіжного заходу на не пов`язаний з позбавленням волі, відмовити на підставах викладених у мотивувальній частині ухвали.

Продовжити дію обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області на 60 днів, тобто до 17.07.2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3