Ухвала
іменем України
24 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 202/5869/15-к

провадження № 51-727 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року, 20 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 27 березня 2019 року, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року,
встановив:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року призначено кримінальне провадження до судового розгляду, задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про виклик свідків та витребування інформації з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4), а його скаргу на дії слідчого та прокурора щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій 12 листопада 2014 року прийнято до розгляду у межах кримінального провадження.
УхвалоюАмур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення дактилоскопічної експертизи.
УхвалоюАмур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 , постановлено піддати примусовому приводу свідків до зали судових засідань цього суду.
УхвалоюАмур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2019 року задоволено клопотання свідка, постановлено провести його допит в спосіб, що унеможливлює його ідентифікацію та забезпечує учасникам кримінального провадження можливість ставити запитання і слухати відповіді на них, а саме із закритим обличчям.
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 27, частиною 1 статті 14, пунктом 11 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з 26 грудня 2014 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону України № 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26 грудня 2014 року по день набрання вироком законної сили.

Судом також вирішено заявлений цивільний позов, долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.
УхвалоюДніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року задоволено заяву судді ОСОБА_6 про самовідвід у цьому кримінальному провадженні.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 3 статті 27, частиною 1 статті 14, пунктом 11 частини 2 статті 115 КК із застосуванням частини 2 статті 68 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону України № 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26 грудня 2014 року по день набрання вироком законної сили 14 листопада 2019 року.

Звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з його відбуттям.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
У частині 1 статті 424 КПК визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Частиною 2 статті 424 КПК встановлено, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Однак, захисник просить скасувати ряд ухвал на які законом передбачено тільки заперечення та порядок оскарження визначений чинним КПК.
Отже, вказана неузгодженість та суперечності в касаційній скарзі захисника позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Так, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, у відповідності до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак, захисник у касаційній скарзі просить скасувати всі зазначені судові рішення, тобто не визначився з предметом оскарження. Отже, такі вимоги викладено не у відповідності до положень статті 436 КПК та повноважень касаційного суду.
Крім того, захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

Водночас захисник в мотивувальній частині касаційної скарги, висловлюючи незгоду з постановою апеляційного суду від 14 листопада 2019 року, не звернув уваги на те, що апеляційним судом постановлено рішення щодо його підзахисного у формі ухвали.
При цьому всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року, 20 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 27 березня 2019 року, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3