Номер провадження: 11-сс/813/293/20
Номер справи місцевого суду: 495/714/20 1-кс/495/327/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0000222, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2020 року задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 05.04.2020 з визначенням застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 42040 грн., відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вчинення злочинів майнового характеру,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Обставини кримінального правопорушення та характеристика підозрюваного, а саме раніше судимий, на шлях виправлення не став, має задовільний стан здоров`я, офіційно не працевлаштований свідчать про неможливість запобігання вищевказаним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчим суддею також визначено розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та винести нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обґрунтовує вимоги тим, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення є необґрунтованою. Прокурором не доведено належним чином жоден із ризиків, оскільки останній зареєстрований та має постійне місце проживання, хворіє на туберкульоз, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, а також не вчиняє дій, які перешкоджають його здійсненню та вважає невиправдним необхідність застосовування запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою та визначення непомірного для підозрюваного розміру застави.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 04.02.2020 року приблизно о 18:00 годин ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , заздалегідь підготовивши дерев`яний фрагмент, а саме ніжку стільця як засіб залякування нанесенням тілесних ушкоджень, зайшли до зали продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », котрий розташований за адресою АДРЕСА_2 .

Далі продовжуючи втілювати злочинний умисел, ОСОБА_10 зайшов за прилавок магазину та підійшовши до продавця ОСОБА_11 , дістав заготовлений дерев`яний фрагмент та висловлюючи погрози застосування насильства став вимагати, щоб остання віддала грошові кошти. На що вона жменею дістала з кишені робочого фартуха купюри різного номіналу НБ України та віддала ОСОБА_10 , після чого він підійшов до коробки з грошовими коштами, що знаходилася за торгівельним прилавком та шляхом вільного доступу взяв з неї купюри різного номіналу НБ України. В цей час ОСОБА_7 складав до поліетиленових пакетів харчову, горілчану та тютюнову продукцію з полиць магазину з метою їх відкритого заволодіння.

Однак, вчинити всіх необхідних дій для доведення до кінця свого злочинного умислу, не надалось можливим, так як вони були затримані співробітниками охоронної агенції.

В судове засідання апеляційного суду захисник обвинуваченого не з`явився, однак подав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

В судовому засіданні апеляційного суду на розгляд учасників провадження було постановлено питання щодо можливості проведення судового засідання за відсутності підозрюваного, який утримується під вартою, та який був повідомлений про місце, час та дату розгляду апеляційної скарги і при цьому не заявив клопотання про його виклик в судове засідання, а також за відсутності його захисника.

Прийнявши до уваги позицію прокурора щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності сторони захисту, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 401 та ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги прокурора за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно частини 3 цієї ж статті, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинувачених покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , від 05.02.2020 року, які підтвердила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , здійснили відкрите викрадення майна за викладених в клопотанні слідчого обставин (а.с. 5-8);

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 , який пояснив, що здійснив відкрите викрадення майна за участю ОСОБА_7 ;

- протоколом затримання ОСОБА_7 , у вчинені злочину (а.с. 15-17);

Посилання захисника на не вчинення його підзахисним дій, направлених на відкрите викрадення чужого майна, спростовується наведеними вище доказами, в тому числі і наданим у судовому засіданні апеляційного суду протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 .

Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_7 не одружений, не працевлаштований, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зав`язків.

Враховуючи, що ОСОБА_7 на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, дані на підтвердження наявності будь якого іншого джерела доходу відсутні, що вказує на те, що у разі перебування підозрюваного на волі, існує ризик вчинення ним інших злочинів з метою наживи.

Також підозрюваний раніше неодноразово судимий за злочини майнового характеру, що свідчить про стійку схильність даної особи до вчинення злочинів, в зв`язку з чим існує можливий ризик вчинення ним інших злочинів.

Вчинення інкримінованого підозрюваному злочину відкрито та групою осіб, спосіб його скоєння та зухвала поведінка осіб, що його скоїли, може свідчити про наявність незначного ступеню ризику можливого впливу на свідків у тому числі на ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні, яка надала показання, які підтверджують вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, з метою зміни цими особами своїх показань.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами клопотання та даними про особу підозрюваного.

При цьому, апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені захисником дані про тяжкий стан здоров`я, що на думку захисника вказує на необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки будь яких підтверджуючих зазначену обставину доказів, стороною захисту апеляційному суду не надано.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність неможливого застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 42040 гривень, тобто в мінімальних межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, що свідчить про законність прийняття рішення у цій частині.

При цьому, апеляційний суд вважає, що запобігання існуючим ризикам з урахуванням обставин та тяжкості інкримінованого злочину, можливо забезпечити шляхом визначення застави у її мінімальному розмірі, визначеному положеннями ч.5 ст.182 КПК України.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0000222, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4