Справа № 473/3241/19
Номер провадження1-кп/473/74/2020
Категорія: ч.1 ст.190 КК України.
ВИРОК
іменем України

"22" січня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Торез Донецької області, громадянина України, освіта повна вища, не працює, сімейний стан не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за місцем проживання та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпіла /цивільний позивач/ ОСОБА_6 ,

представник потерпілої /цивільного позивача/ адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачений /цивільний відповідач/ ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

13 січня 2019 року біля 13 години 00 хвилин в селі Новосілка Вознесенського району Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_8 прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом здійснення ремонту побутової техніки телевізора моделі «Samsung». Під час здійснення огляду непрацюючого телевізора моделі «Samsung» обвинувачений ОСОБА_8 встановив, що для виконання ремонту телевізора необхідно придбати комплектуючі запчастини. В зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_8 отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2000 гривень та розуміючи, що суми зазначених грошових коштів не вистачить для закупівлі комплектуючих запчастин, зобов`язався на ці грошові кошти придбати комплектуючі запчастини та відремонтувати потерпілій ОСОБА_6 телевізор моделі «Samsung». Після того, як обвинувачений ОСОБА_8 не зміг закупити комплектуючі деталі для ремонту телевізора у зв`язку із браком наданих йому грошових коштів, у нього виник корисний злочинний намір направлений на привласнення наданих йому потерпілою ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 2000 гривень.

Керуючись корисним мотивом та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 в сумі 2000 гривень, обвинувачений ОСОБА_8 не здійснював інших спроб знайти та закупити необхідні для ремонта телевізора моделі «Samsung» комплектуючих деталей та про неможливість подальшого проведення ремонтих робіт телевізора моделі «Samsung», належного потерпілій ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_6 не повідомляв, на телефонні дзвінки потерпілої ОСОБА_6 не відповідав, а грошовими коштами потерпілої в сумі 2000 гривень розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок умисних та неправомірних дій обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення та пояснив, що дійсно в четвертому кварталі 2018 року він розміщував в друкованому засобі масової інформації Вознесенської міської ради газеті «День за днем» оглошення з контактним номером мобільного зв`язку, з приводу того, що він особисто здійснює ремонт комп`ютерної техніки. В січні 2019 року на його номер мобільного телефону, який був вказаний в газеті зателефонувала потерпіла ОСОБА_6 та поцікавилася, чи не зможе він відремонтувати належний її телевізор моделі «Samsung». Він погодився та з цією метою прибув в село Новосілка Вознесенського району Миколаївської області, де мешкає потерпіла ОСОБА_6 , та прийшов до її житла за адресою: АДРЕСА_2 . Коли він оглянув телевізор моделі «Samsung», то повідомив потерпілу ОСОБА_6 , що потрібні грошові кошти для придбання деталей, необхідних для ремонту телевізора. Потерпіла ОСОБА_6 не погодилась надавати йому відразу всю суму грошей, а запропонувала та передала йому спочатку дві тисячі гривень, а решту грошових коштів в сумі п`ятсот гривень, потерпіла ОСОБА_6 домовилась з ним, що вона йому їх віддасть після заміни придбаних деталей та проведення ремонту належного її телевізора моделі «Samsung». Крім того потерпіла ОСОБА_6 порекомендувала його послуги з ремонту телевізійної техніки мешканцю села Новосілка громадянину ОСОБА_9 , в зв`язку з чим, він в цей же день оглядав і телевізор ОСОБА_9 , який мешкає в приватному житловому будинку в АДРЕСА_3 .

В подальшому придбати необхідні мікросхеми для ремонту телевізора моделі «Samsung» потерпілої ОСОБА_6 він не зміг, передані йому грошові кошти потерпілої ОСОБА_6 він витратив в січні 2019 року при поїздці до міста Києва. На телефонні дзвінки потерпілої ОСОБА_6 до його мобільного телефону він не відповідав та заблокував її номер, щоб вона не могла до нього телефонувати, і грошові кошти потерпілій ОСОБА_6 він не повернув.

Вину не визнає, так як не вважає свої дії кримінальним правопорушенням, а вважає, що між ним та потерпілою ОСОБА_6 виникли цивільно правові відносини за правочином між ним та потерпілою ОСОБА_6 , при якому він зобов`язався відремонтувати належний її телевізор моделі «Samsung», отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі дві тисячі гривень на придбання деталей, необхідних для здійснення ремонту даного телевізора, але не виконав своїх зобов`язань перед потерпілою ОСОБА_6 , а передані йому грошові кошти в сумі двох тисяч гривень для придбання радіодеталей, необхідних для здійснення ремонту телевізора потерпілої ОСОБА_6 моделі «Samsung» він розтратив на власні потреби.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що січні 2019 року в газеті Вознесенської міської ради «День за днем» вона прочитала оглошення з контактним номером мобільного зв`язку, з приводу здійснення ремонту комп`ютерної та побутової техніки. Вона зателефонувала на абонентський номер мобільного телефону, який був вказаний в газеті та зв`язалася по мобільному зв`язку з обвинуваченим ОСОБА_8 .. При цьому вона поцікавилася, чи не зможе обвинувачений ОСОБА_8 відремонтувати належний її телевізор моделі «Samsung». ОСОБА_8 погодився оглянути її телевізор та у визначений ними час, він з цією метою прибув в село Новосілка Вознесенського району Миколаївської області, де вона мешкає. Коли обвинувачений ОСОБА_8 оглянув належний її телевізор моделі «Samsung», то повідомив її, що потрібні грошові кошти для придбання деталей, необхідних для ремонту телевізора. Вона не погодилась надавати обвинуваченому ОСОБА_8 відразу всю суму грошей, а запропонувала та передала йому спочатку дві тисячі гривень, а решту грошових коштів в сумі п`ятсот гривень, вона домовилась з обвинуваченим ОСОБА_8 , що вона йому їх віддасть після заміни придбаних деталей та проведення ремонту належного її телевізора моделі «Samsung». Крім того вона направила обвинуваченого ОСОБА_8 для ремонту телевізора свого знайомого мешканця села Новосілка - ОСОБА_9 , в зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_8 оглядав і телевізор ОСОБА_9 ..

В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 не придбав необхідні мікросхеми для ремонту її телевізора моделі «Samsung», передані йому грошові кошти обвинувачений ОСОБА_8 витратив на власні потреби, на її телефонні дзвінки обвинувачений ОСОБА_8 перестав відповідати та заблокував її номер, щоб вона не могла до нього телефонувати. Щоб знайти де мешкає обвинувачений ОСОБА_8 вона зверталася до головного редактора друкованого засобу масової інформації Вознесенської міської ради газети «День за днем» ОСОБА_10 , та повідомила її, що обвинувачений ОСОБА_8 незаконно заволодів її грошовими коштами в сумі двох тисяч гривень. Крім того в червні 2019 року вона звернулась з відповідною заявою до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягненя до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , так як при спілкуванні з ним ОСОБА_8 став заперечувати факт отримання в січні 2019 року від неї грошових коштів в сумі двох тисяч гривень, для ремонту її телевізора моделі «Samsung».

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працює головним редактором друкованого засобу масової інформації Вознесенської міської ради газети «День за днем». В даній газеті друкується інформація та об`яви мешканців міста Вознесенська та Вознесенського району, інших громадян, підприємців з приводу купівлі та продажу нерухомості, автотранспорта, надання побутових послуг. Обвинувачений ОСОБА_8 протягом 2018 року періодично звертався до неї та розміщував в друкованому засобі масової інформації Вознесенської міської ради газеті «День за днем» оглошення з контактним номером свого абонентського номеру мобільного зв`язку, з приводу того, що він особисто здійснює ремонт комп`ютерної техніки. Коли він перестав розміщувати дане оголошення в газеті, до неї звернулась потерпіла ОСОБА_6 та повідомила її, що вона розшукує обвинуваченого ОСОБА_8 , який незаконно заволодів її грошовими коштами в сумі двох тисяч гривень.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він мешкає в селі Новосілка Вознесенського району Миколаївської області. В січні 2019 року його знайома потерпіла ОСОБА_6 направила йому обвинуваченого ОСОБА_8 для ремонту телевізора, який у нього не працював. Крім того, що обвинувачений ОСОБА_8 оглядав його телевізор, в цей же день обвинувачений ОСОБА_8 оглядав і телевізор потерпілої ОСОБА_6 . Потерпіла ОСОБА_6 передала обвинуваченому ОСОБА_8 дві тисячі гривень для придбання з метою заміни необхідних мікросхем для ремонту її телевізора моделі «Samsung». Але обвинувачений ОСОБА_8 не придбав необхідні мікросхеми для ремонту даного телевізора моделі «Samsung», а передані йому грошові кошти обвинувачений ОСОБА_8 витратив на власні потреби. В подальшому на телефонні дзвінки потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_8 не відповідав. В червні 2019 року потерпіла ОСОБА_6 звернулась з заявою до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягненя до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , який незаконно заволодів її грошовими коштами в сумі двох тисяч гривень.

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілої ОСОБА_6 , а також свідків, які були допитані в судовому засіданні, у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними. Показання в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 допитаних в судовому засіданні, які є послідовними та логічними, які суд може покласти в обґрунтування вироку за кримінальним провадженням.

Мотиви неврахування судом окремих доказів.

Суд визнає недопустимими доказами за кримінальним провадженням протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 липня 2019 року /а.к.п. 51, 53, 55/ з участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_6 , так як слідчі дії за даними протоколами з участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за кримінальним провадженням, а також з участю потерпілої ОСОБА_6 , проведені з порушенням вимог ч.1 ст. 228 КПК України, відповідно до якої перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Дані вимоги ч.1 ст.228 КПК України органом досудового розслідування при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками не були виконані із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_6 .

Аналіз та оцінка приведених в сукупності допустимих доказів, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 .

Спростування позиції обвинуваченого ОСОБА_8 в частині невизнання вини.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 не визнав вину в інкримінованому йому злочині, так як не вважає свої дії кримінальним правопорушенням, а вважає, що між ним та потерпілою ОСОБА_6 виникли цивільно правові відносини за правочином між ним та потерпілою ОСОБА_6 , при якому він зобов`язався відремонтувати належний її телевізор моделі «Samsung», отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі дві тисячі гривень на придбання деталей, необхідних для здійснення ремонту даного телевізора, але не виконав своїх зобов`язань перед потерпілою ОСОБА_6 , а передані йому грошові кошти в сумі двох тисяч гривень для придбання радіодеталей, необхідних для здійснення ремонту телевізора потерпілої ОСОБА_6 моделі «Samsung» він розтратив на власні потреби.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_8 в частині не визнання ним вини, так як позиція обвинуваченого в цій частині є не логічною, яку суд не може покласти в обґрунтування вироку за кримінальним провадженням. Дана позиція обвинуваченого ОСОБА_8 спростовується правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2018 року по справі № 227/3367/16-к).
Так, у злочинах що посягають на власність, корисливий мотив, що входить до складу суб`єктивної сторони злочину, проявляється передусім в тім, що особа бажає протиправно збагатитись за рахунок іншої особи /потерпілого/, обертає певне майно на власну користь /або ж на користь третіх осіб/ чи отримує майнову вигоду без обернення на свою користь відповідного майна. В той же час, досягнення інших цілей шляхом вчинення лише злочинів проти власності вбачається об`єктивно неможливим. При цьому під користю /корисливим спонуканням, корисливим мотивом/ у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.
Невизнання в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, суд вважає спробою обвинуваченого ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України, а також відсутністю у обвинуваченого критичного аналізу своїх умисних дій та небажанням визнати злочинну неправомірність своїх умисних дій, при вчиненні злочину відносно власності потерпілої ОСОБА_6 , передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85 87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а також обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості. Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, має повну вищу освіту, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, він не перебуває на диспансерних обліках лікарів психіатра та нарколога комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», є не судимим. /а.к.п. 57 63/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, його наслідки та інші обставини справи, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого та його відносин з потерпілою ОСОБА_6 , суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді громадських робіт, в межах визначених санкцією ч.1 ст.190 КК України для даного виду покарання, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , який буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Судом при цьому також враховується висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого, на підставі зібраних матеріалів та проведених заходів, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_8 , його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умов здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 /а.к.п. 44 45/.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 судових витрат в розмірі 189 гривень, суд виходить з наступних обставин.

Відповідно до ст.118 КПК України витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.122 КПК України, потерпілим /цивільним позивачам/ оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Підстави для задоволення цивільного позову /відмови у ньому, або залишення його без розгляду/.

Вирішуючи питання, що стосується цивільного позову, пред`явленого в порядку ст.ст. 127 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілою ОСОБА_6 та підтриманого в судовому засіданні нею та її представником, про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_8 спричиненої матеріальної шкоди, яка складається із прямих збитків при вчиненні злочину на суму 2000 гривень, а також моральної шкоди в розмірі 5000 гривень /а.к.п. 22 23/, суд виходить з наступних обставин.

Цивільний позов в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди на загальну 2000 гривень, розмір якої доведений в судовому засіданні, підлягає повному задоволенню в розмірі: 2000 гривень.

Цивільний позов в частині стягнення заподіяної моральної шкоди, суд залишає без розгляду, на підставі вимог п.6 ч.2 ст.242 та ст.326 КПК України, з роз`ясненням потерпілій ОСОБА_6 її права звернутися в суд в порядку цивільного судочинства про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням, з дотриманням вимог закону щодо обов`язковості проведення судової експертизи для визначення розміру шкоди немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання в виді 160 /сто шістдесят/ годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути на користь потерпілої ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_8 2000 /дві тисячі/ гривень в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, пов`язаної із вчиненням злочину обвинуваченим ОСОБА_8 відносно потерпілої ОСОБА_6 , а також 189 /сто вісімдесят дев`ять/ гривень судових витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження потерпілої ОСОБА_6 , а всього 2189 /дві тисячі сто вісімдесят дев`ять/ гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 5000 гривень залишити без розгляду та роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 її право звернутися в суд в порядку цивільного судочинства про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1