Справа № 461/5639/17
Провадження № 1-кп/461/45/20
УХВАЛА
25.03.2020 року.

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0004211 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в судовому провадженні.

Прокурором заявлене та надано суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 02 місяці. Вимоги щодо продовження строку запобіжного заходу прокурор мотивує тим, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені ухвалою слідчого судді, а саме: можливість переховування ОСОБА_4 від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на потерпілого та свідків. Закінчення судового провадження неможливе в даному судовому засіданні, оскільки у справі необхідно провести судові дебати, надати обвинуваченому час для останнього слова.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , який бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою категорично заперечували. Адвокат подав суду також клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 тривалий час тримається під вартою, прокурором при неодноразовому продовженні дії запобіжного заходу зазначаються одні й ті самі ризики, які не доведені доказами.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, дійшов до висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з наступних вимог кримінального процесуального закону.

В ст. 315 КПК України не зазначено про право суду продовжувати дію запобіжного заходу. Проте, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження (яке включає в себе підготовче судове засідання) не було завершене до спливу 2-х місячного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу була надана оцінка обґрунтованості підозри обвинуваченого ОСОБА_4 , з якою суд погоджується у повному обсязі.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існування і на момент розгляду цього клопотання, нових ризиків судом не встановлено.

Так, ОСОБА_4 до взяття під варту не працював, вироком Броварського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України. Наведене може свідчити про ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, і, хоча стосуються минулих подій, проте в цілому характеризує ОСОБА_4 та його нездатність дотримуватись правових приписів.

Дії ОСОБА_4 та він сама як особа представляють підвищену суспільну небезпеку.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування обвинуваченого від суду (продовження існування цього ризику) як цілком ймовірний з огляду на той факт, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування ухилявся від явки до органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук постановою прокурора від 17 березня 2017 року. Крім того, при оцінці продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду, враховується також тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду. Цей ризик, враховуючи доводи прокурора, є досить вірогідним.

У клопотанні прокурор також посилається на ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, проте жодним чином не мотивує його наявність. Потерпілий та свідки вже допитані, тому даний ризик суд не вважає таким, що продовжує існувати.

Дійшовши висновку про необґрунтованість посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків порушення ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків, суд зазначає наступне. Ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відтак застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наведені обвинуваченим та його захисником спростування позиції прокурора щодо недоцільності тримання ОСОБА_4 під вартою та необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування або зміни запобіжного заходу. Тривале тримання обвинуваченого під вартою виправдовується об`єктивними обставинами: наявністю обґрунтованої підозри вчинення ним особливо тяжкого кримінального правопорушення; наявністю ризиків невиконання процесуальних обов`язків; зміною складу суду в ході судового провадження, неявкою учасників справи, в тому числі захисника, в судові засідання; значним суспільним інтересом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, на даний час неможливо застосувати до ОСОБА_4 . Тому, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місці з дня проведення судового засідання, тобто до 24 травня 2020 року, відмовивши у задоволенні клопотання захисника.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 194, 199, 314-316, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» до 24 травня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту постановлення.

Головуючий суддя ОСОБА_1