В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000747

за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. -25.08.2009 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

2. 08.06.2010 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

3. - 22.04.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці; звільнився 29.10.2012 р. умовно-достроково на 08 місяців 24 дні;

4. - 12.08.2014 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців;

5. - 24.11.2014 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

6. - 05.02.2015 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців, звільнився 21.06.2018 р. за відбуттям строку покарання;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено питання про речові докази

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 6 разів судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив злочин через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, обрав для себе вчинення злочинів як засіб існування.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

25 лютого 2019 року ОСОБА_6 , знаходячись біля продуктового магазину, розташованого на перехресті вул. Кузнецької та Громадянської у м.Миколаєві, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом ривку, відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 - грошовими коштами у сумі 131 грн, які вона тримала в руках.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в у відкритому викрадені чужого майна (грабежу), вчиненому повторно. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом: «РПП внаслідок вживання канабіноїдів, опіоїдів зі шкідливими наслідками для здоров`я».

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

На думку суду, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. В цій частині вирок не оскаржується.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через безпідставне застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, зазначених вимог закону судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не дотримано.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, ОСОБА_6 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Суд вважає, що такий висновок є помилковим.

Приймаючи рішення про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції фактично не розмежував мотиви призначення покарання та мотиви звільнення від його відбування.

Так, судом першої інстанції недостатньо врахована ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, а також про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів - грабежів, що обвинувачений востаннє звільнився з місць позбавлення волі 21.06.2018 р. та через короткий проміжок часу 25.02.2019 р., знову вчинив грабіж.

Не надана судом першої інстанції належна оцінка даним про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який хоча у вчиненому розкаявся, у той ж час неодноразово судимий, перебуває на обліку у нарколога з приводу вживання наркотичних засобів.

Тому, суд погоджується з доводами прокурора, що поведінка ОСОБА_6 свідчить про його небезпечність для суспільства та небажання стати на шлях виправлення, оскільки, будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, а саме за вчинення грабежів, він після звільнення з місць позбавлення волі не вжив заходів для працевлаштування та обрав для себе вчинення аналогічних корисливих злочинів як засіб існування.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки це рішення прийнято без врахування ступеню тяжкості вчинених злочинів та даних про особу обвинуваченого.

Суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не сприятиме його виправленню.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з ухваленням нового вироку у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосування судом закону, який не підлягав застосуванню.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424,425, 532 КПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2019 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня затримання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3