ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7744/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1616/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Інші справи та матеріали
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, урод-женця с.Кагарлик Біляївського району Одеської області, не одруженого, до засудження мешкав: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, засудженого вироком апеляційного суду Одеської області 25 червня 2007 року за п. п. 1, 6, 9, 12, 13 ч.2ст. 115, ч.2 ст.185, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування свого рішення суд послався на те, що зі змісту положення ч.1 ст.82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд безпідставно відмовив йому в застосування вимог ст.82 КК України, оскільки згідно висновків, які містяться в рішенні Європейського Суду з прав людини «Пєтухов проти України №2» №41216/13 існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації, що в свою чергу порушує ст.3 Конвенції. Наголосив, що суд порушив міжнародні договори, а також його право передбачене Конституцією України, щодо заборони катування та жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покарання. Таким чином, суд не застосував вимоги які містяться у вищевказаному рішенні Європейського суду з прав людини, яке є невід`ємною частиною законодавства України. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його вимоги в повному обсязі.
07.07.2020 до суду апеляційної інстанції надійшла заява засудженого ОСОБА_8 в якій він просить розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, думку прокурора та захисника, які не заперечували проти розгляду провадження за відсутністю засудженого, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2019 року за відсутності засудженого ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2007 року, згідно якого він засуджений за п. п. 1, 6, 9, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.185, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Ухвалою Верховного суду України від 30 жовтня 2007 року вирок апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2007 року змінений виключено з мотивувальної частини вироку вказівку при кваліфікації дій засуджених за ч.4 ст.187 КК України «що призвели до смерті потерпілих».
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2018 року засудженому ОСОБА_8 зараховано у строк основного покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2007, строк попереднього ув`язнення за період з 22 листопада 2006 року по 30 жовтня 2007 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання - 22 листопада 2006 року.
На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі "Темнівська виправна колонія (№100)".
З характеристики засудженого ОСОБА_8 від 30 жовтня 2019 року, наданої адміністрацією колонії, вбачається, що за час відбування покарання в установі з 07 вересня 2012 року засуджений характеризується позитивно, залучається до робіт з виготовлення паперового пакету. Дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався адміністрацією установи два рази. За час відбування покарання два рази допускав порушення режиму тримання, які виражались у зберіганні заборонених предметів та неввічливому ставленні до іншого засудженого, які погашені у встановленому законодавством порядку. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує спальне місце у чистоті, має охайний зовнішні вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "Духовне відродження". Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Рішенням комісії колонії від 08 травня 2019 року було розглянуто питання про застосування зміни умов тримання відповідно до ст.ст.100, 151-1 КВК України та переведено до багатомісного приміщення камерного типу сектору максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього та фізкультурно-оздоровчого характеру, як до особи, яка стає на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі це один із видів покарання, який застосовується за вчинення особливо тяжких злочинів та у випадках, спеціально передбачених законом.
Застосування зазначеного покарання не суперечить а ні Конституції України, а ні міжнародним нормам, застосування яких передбачено також і в багатьох інших Договірних країнах Європейського союзу.
Метою і виправданням вироку із застосуванням такого покарання, як було зазначено в параграфі 58 Мінімальних стандартних правил ООН, є захист суспільства і попередження скоєння в майбутньому жорстоких злочинів.
Цієї мети можливо досягти у випадку, коли правопорушник готовий і здатен підкорятись законодавству.
Тому відбування зазначеного виду покарання направлено на реабілітацію засудженого, та ніяк не може розцінюватись як катування чи нелюдське ставлення до нього.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
У відповідності до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України можуть застосуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що законодавством передбачена можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.
Проте, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.
Частиною першою статті 87 Кримінального кодексу України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.
Згідно з частиною другою статті 87 Кримінального кодексу України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань. Право клопотати про помилування має в тому числі особа, яка засуджена судом України і відбуває покарання в Україні. Клопотання про помилування може бути подано після набрання вироком законної сили, а у разі оскарження вироку в касаційному порядку - після прийняття рішення відповідним судом. У випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин. Під час розгляду клопотання про помилування враховуються: ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини; думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.
Отже, чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
Такою можливістю вправі скористатися і ОСОБА_8 .
Крім того, відповідно до висновків, які викладені в рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 12 березня 2019 року у справі «Пєтухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13) про те, що існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації, ЄСПЛ дійшов висновку, що оскільки ця справа стосується питання того, що покарання у виді довічного позбавлення волі є таким, яке неможливо скоротити, вона свідчить про наявність системної проблеми, для вирішення якої вимагається вжиття заходів загального характеру.
Отже, на цей час судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки на даний час відсутні передбачені законодавством України підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому до довічного позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки підстави для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги засудженого, відсутні.
Керуючись ст. ст. 404; 405; 407 ч. 1 п. 1;418; 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ___________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4