ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3079/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/526/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
7 червня 2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт;
а також у відношенні якого 27 січня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 8 червня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 42040 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 9 квітня 2019 року, у невстановлений слідством час, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, діючи в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», у невстановленої слідством особи, через всесвітню мережу Інтернет, незаконно придбав з метою подальшого збуту, вісім згортків обмотаних ізоляційною стрічкою жовтого кольору, в яких знаходилась кристалічна речовина ззовні схожа на психотропну та в подальшому, поклавши все до кишені куртки, в яку був одягнений, незаконно зберігаючи при собі з метою подальшого збуту шляхом залишення «закладок», переніс до будинку АДРЕСА_2 , де був затриманий співробітниками поліції.
10 квітня 2020 року в період часу з 15 год. 40 хв. до 15 год. 57 хв., в ході особистого обшуку при затриманні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, у ОСОБА_8 було вилучено згорток з речовиною, яка є кристалічною речовиною білого кольору, в складі якої виявлено особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, маса якої склала 0,3809 г. в перерахунку на основу, та ще три згортки з аналогічною речовиною, які він зберігав з метою подальшого збуту.
Крім того, до моменту затримання працівниками поліції, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини, шляхом залишення «закладок» в різних місцях, знаходячись на території недіючої військової частини № НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збув чотири згортки з раніше придбаною особливо небезпечною психотропною речовиною.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини з метою збуту, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

10 квітня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000998 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
10 квітня 2020 року о 13 год. 33 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11 квітня 2020 року о 12 год. 45 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у його вчиненні, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами слідчого про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з суттєвим порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, формальним вивченням матеріалів провадження, неповним, необ`єктивним та упередженим розглядом справи.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наявні в матеріалах провадження докази свідчать про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки збуту наркотичного засобу не було, а був лише факт його придбання для власного вживання.
Крім того, з відеозапису до протоколу огляду місця події вбачається, що ОСОБА_8 співпрацював зі слідством, вказав їм координати, що прийшли на телефон, і у випадку, якби він робив «закладки», то зміг би сам показати, де їх залишив, без допомоги телефоную.
Звертає увагу, що судом не прийняті до уваги пояснення сторони захисту та дані про особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має на утриманні малолітню дитину, не є антисоціальним елементом, має міцні соціальні зв`язки, на обліках не перебуває.
Вважає, встановлені слідчим суддею ризики нічим не підтверджуються, необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується лише тяжкістю злочину, зазначені в ухвалі доводи є формальними, а належних аргументів, які свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.
З урахуванням викладеного, суд повинен був прийняти рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого та покладення на підозрюваного обов`язків прибувати по першому виклику слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час, цілодобово не залишати місце свого проживання без їх дозволу, утримуватись від спілкування зі свідками та експертами, носити електронний засіб контролю.
Просить ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного, яка подану нею апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, прокурора, яка рішення слідчого судді вважала законним, обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, який законом віднесено до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України підтверджуються: протоколом затримання, в ході якого у ОСОБА_8 було вилучено 4 зіп-пакетів з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін; протоколом огляду місця події від 10 квітня 2020 року, в ході якого вилучено 4 зіп-пакетів з аналогічною кристалічною речовиною; актом про застосування службової собаки від 10 квітня 2020 року, в ході якого було виявлено 4 зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору; висновком експерта № 7-1146 від 11 квітня 2020 року, відповідно до якого в складі кристалічної речовини білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, маса якої склала 0,3809 г. в перерахунку на основу; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що коли у ОСОБА_8 спитали про наявність заборонених речовин або предметів, він відповів, що у його лівій кишені знаходиться 4 зіп-пакети з наркотичною речовиною, а ще 4 зіп-пакети з аналогічною наркотичною речовиною він вже заховав та сфотографував на свій мобільний телефон, пояснивши, що зробив це з метою розповсюдження наркотичного засобу; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які надали аналогічні показання, що і свідок ОСОБА_10 .
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_8 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, а тому доводи захисту про відсутність доказів на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.
Отже доводи сторони захисту про відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 корисливого мотиву та необхідність перекваліфікації його дій також мають ретельно перевірятися в ході досудового розслідування та судового розгляду у встановленому законом порядку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_13 раніше судимий за вчинення умисного корисливого тяжкого злочину, призначене покарання за попереднім вироком не відбув, у зв`язку з чим, на цей час у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя розглядається інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, він не працює, суспільно-корисною працею не займається, постійного джерела доходу не має, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки обвинуваченому можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії умисних корисливих тяжких злочинів, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винним, відсутність стійких соціальних зв`язків та дружини, а також вживання наркотичних речовин, свідчать про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Незважаючи на те, що ОСОБА_8 має малолітню дитину, а за словами сторони захисту також позитивно характеризується за місцем проживання та не перебуває на обліках (що не підтверджується матеріалами провадження), встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та утримати його від продовження злочинної діяльності.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/3079/20