Провадження № 1-кс/761/8736/2020
У Х В А Л А
Іменем України
17 червня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 01.10.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011520 від 26.09.2015 року,-
В С Т А Н О В И В:
У провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказана скарга.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що 01.10.2019 року старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0011520 від 26.09.2015 року.

Скаржник не погоджується з вказаною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, а тому просить слідчого суддю її скасувати.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Слідчий суддя, заслухавши думку скаржника, особи, в інтересах якої подана скаргу, повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Однак слідчим суддею встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки обставин, про які зазначає заявник у своїй скарзі:

1)14 січня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення у справі №361/7197/16-ц (додаток 8) за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Національний академічний театр російської драми імені Лесі Українки», третя особа - Броварська центральна районна лікарня, в якому зазначено: «...звільнення ОСОБА_3 з роботи на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України за прогул у період її тимчасової непрацездатності не відповідає вимогам законодавства та є безпідставним», хоча й було відмовлено в задоволенні позову на підставі пропуску строку звернення до суду. Натомість постанова слідчого містить висновки, щодо законності звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, а отже постанова суперечить вказаному судовому рішенню.

2)У оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_4 зазначає: «...відповідно до листа Броварської центральної районної лікарні (далі за текстом - ЦРЛ), щодо видачі листка непрацездатності ОСОБА_3 з 03.06.2010 по 22.06.2010 було проведено службове розслідування комісією».
При цьому матеріали кримінального провадження не містять документу, який би підтверджував той факт, що така комісія збиралась у 2010 році, складала відповідний документ за результатами своєї роботи та засвідчувала його своїми підписами, що є суттєвою обставиною, необхідною, для встановлення істини у кримінальному провадженні.
3)В оскаржуваній постанові (стор. 7, абзац 2, знизу) слідчий ОСОБА_4 зазначає: «...із заявою щодо отримання відпустки за власний рахунок ОСОБА_3 до керівництва «Київського національного академічного театру російської драми імені Лесі Українки» не зверталась».
Проте дане твердження суперечить рішенню Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року у справі №361/7197/16-ц, в якому зазначено, що: «...крім того, суд враховує, що у період перебування на лікарняному позивач ОСОБА_3 зверталась до керівництва ДП «НАТРИ ім. Лесі Українки» із відповідною заявою про надання їй відпустки за власний рахунок, проте їй у цьому було відмовлено із посиланням на перебування позивача на лікарняному».
4)Не був допитаний генеральний директор-художній керівник театру ОСОБА_5 , який має безпосереднє відношення до розслідуваного кримінального провадження, показання якого можуть мати важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Отже, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що викладені в ній відомості, як передумови закриття є достатніми для констатації факту відсутності складу кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, так як усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України не було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Висловлені у постанові доводи слідчого не можливо, у цей період, сприйняти, як такі, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Також, вказане свідчить про те, що особа, яка подала цю скаргу стверджуючи про невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України довела це твердження (принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).
Адже, у справі «Сергій Шевченко проти України» від 4 квітня 2006 року ЄСПЛ дійшов висновку про порушення обов`язку держави-відповідача відповідно до Конвенції в зв`язку з не проведенням ефективного та незалежного розслідування.
В справі «Юрій Ілларіонович Щокін проти України» від 3 жовтня 2013 року ЄСПЛ визнав порушення статті 3 конвенції в її процесуальному аспекті, оскільки держава не провела повного та ефективного розслідування всіх обставин справи.
Як наслідок, слідчий суддя нагадує, що для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має призвести до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Розслідування, яке проводиться безстороннім органом влади, та яке є швидким, ретельним та відкритим має вважатися ефективним (рішення ЄСПЛ у справах «Чумак проти України» від 19 травня 2016 року, «Гонгадзе проти України» від 8 листопада 2005 року, «Кац та інші проти України» від 18 грудня 2008 року).

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд стороною кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 01.10.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011520 від 26.09.2015 року є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 303, 306, 307, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 , на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 01.10.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011520 від 26.09.2015 року задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 01.10.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0011520 від 26.09.2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1