Справа № 149/3378/18
Провадження №11-кп/801/1511/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу зі змінами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч. 1 ст. 304 України у справі № 149/3378/18

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні сукупності злочинів в тому числі особливо тяжкого злочину, на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, тому запобігти переліченим ризикам шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не представляється можливим.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник потерпілого надіслав суду заяву, в якій просив врахувати його думку з приводу доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, мотивуючи це тим, що відповідно до положень ст. 186 КПК України, таке клопотання розглядається на протязі 72 годин з моменту його подачі. А тому, беручи до уваги, що стороною обвинувачення вищевказане письмове клопотання було подане 08.11.2019 року, тобто на даний час закінчились процесуальні строки розгляду вищевказаного клопотання прокурора. А тому, щоб не порушувати права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист, останньому та його захиснику необхідно вручити інше клопотання щодо продовження запобіжного заходу та надати час (не менше трьох годин) для підготовки для розгляду такого клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 діб, починаючи з 14.11.2019 року до 12.01.2020 року включно.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб. Свої вимоги мотивує тим, що 08.08.2019 року стороною обвинувачення обвинуваченому та захиснику було вручено клопотання про продовження запобіжного заходу, яке в подальшому було передано суду. Однак, 08.08.2019 року за клопотанням сторони захисту засідання було відкладено, оскільки станом на 08.08.2019 року Вінницьким апеляційним судом не було розглянуто апеляційну скаргу сторони захисту на ухвалу Вінницького міського суду від 20.09.2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 на строк 60 діб, тобто ухвала про продовження запобіжного заходу не вступила в законну силу. 14.11.2019 року, не зважаючи, що апеляційна скарга на ухвалу від 20.09.2019 року апеляційним судом так розглянута і не була, тобто рішення про продовження запобіжного заходу не вступило в законну силу, не зважаючи на аналогічне клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи, судом було незаконно розглянуто клопотання сторони обвинувачення, чим було грубо порушено право на захист.

В змінах до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року та просить постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби (з 22 до 7) з встановленням місця проживання за адресою будинок АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги адвоката зі змінами, просив залишити ухвалу суду без змін; думку адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката зі змінами ;потерпілого ОСОБА_9 , який заперечував проти апеляційної скарги адвоката , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга зі змінами адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно положень КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовується, якщо слідчий, прокурор доведе, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.

Обставини, які враховуються під час продовження строку тримання під вартою, викладені в ст.199 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Обґрунтовуючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, обставини, за яких обвинувачений вчинив дії, що ставляться йому в провину, відтак наявний ризик його можливого впливу на очевидців подій, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Щодо доводів сторони захисту адвоката ОСОБА_7 з приводу порушення строків розгляду клопотання прокурора, передбачених ст. 186 КПК України суд зазначив, що відповідно до положень ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання. Таким чином, положення ст. 186 КПК України регулюють строки розгляду клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу, а не його продовження, а тому доводи адвоката ОСОБА_7 з приводу повернення прокурору клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу є необґрунтованими та надуманими, а відтак їх суд сприймає як лінію проведення захисту.

Доводи в апеляційній скарзі адвоката щодо порушення строків розгляду клопотання прокурора, передбачених ст. 186 КПК України, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки адвокат посилається на положення ст. 186 КПК, яка регулює строки розгляду клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу, а не його продовження.

Доводи в апеляційній скарзі адвоката щодо доцільності обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є також необґрунтованими.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг.

Керуючись ст. 177, ст. 178, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу із змінами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч. 1 ст. 304 України у справі № 149/3378/18, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3