Справа № 161/3293/20
Провадження № 1-кс/161/1596/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 03 березня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку заяву слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід. З підстав, викладених в заяві просить суд відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших на бездіяльність керівника ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , прокурорів НАБУ, детективів ДБР з приводу невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Положеннями статей 75, 76 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді (слідчого судді) у кримінальному провадженні.

Судом при розгляді заяви встановлено, що відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді на розгляд слідчому судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 передано скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших на бездіяльність керівника ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , прокурорів НАБУ, детективів ДБР з приводу невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Також судом встановлено, що слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 заяву про самовідвід обґрунтовує обставинами, згідно яких скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших на бездіяльність керівника ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , прокурорів НАБУ, детективів ДБР з приводу невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення стосується, зокрема, дій та рішень судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 , яка є колегою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 та працює в тому ж суді.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також суд зазначає, що згідно із статтею 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Також суд звертає увагу представника відповідача на те, що у відповідності до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої статті 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

В свою чергу, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Положеннями статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності виключно слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

А тому безпідставними є твердження слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 щодо неможливості розгляду ним скарги, оскільки остання стосується, зокрема, дій та рішень судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 .

Оскільки, під час розгляду скарги в порядку статті 303 КПК України, слідчий суддя апріорі не наділений повноваженнями та, відповідно, не зобов`язаний здійснювати оцінку дій та рішень іншого слідчого судді. При цьому, подана скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших на бездіяльність керівника ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , прокурорів НАБУ, детективів ДБР з приводу невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення не є скаргою на рішення, дії чи бездіяльність судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 .

Крім того, відсутні докази щодо набуття суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_9 статусу підозрюваного або обвинуваченого в кримінальному провадженні. А тому безпідставним є посилання слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 на положення ч. 2 ст. 32 КПК України.

Також суд звертає увагу, що задоволення заяви слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 з підстав, викладених ним в заяві про самовідвід, та які судом не визнаються поважними, може призвести до неможливості утворити склад суду для розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших на бездіяльність керівника ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , прокурорів НАБУ, детективів ДБР з приводу невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення саме в Луцькому міськрайонному суді Волинської області. Що призведе до порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо справедливого і публічного розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід.

Керуючись ст. 75-76, 80, 81 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовитислідчому судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 в задоволенні його заяви про самовідвід .
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання слідчим суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1