Провадження №1-кс/760/350/20
Справа №760/449/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в м. Києві клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладання арешту на майно та передачу речових доказів в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000030 від 30.06.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000030 від 30.06.2017р.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000030, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2017р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи та співзасновники TOB «Амберама» () за попередньою змовою між собою в період 2012-2013 років з метою умисного ухилення від сплати податків, провели операції з придбання (сировини для переробки на митній території України) товарів від компанії-нерезидента UAB «GEO AMBRA» (Литва, Клайпеда), чим занизили вартість товару та ухилились від сплати податку на додану вартість з імпортованих товарів та товарів придбаних на території України шляхом не відображення в звітності/ реальних обсягів придбання сировини-несортованої дорогоцінного каміння «Бурштину».

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що згідно висновків акту «документальної невиїзної перевірки ПП «ЛНК» з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за МД від 05.09.2014 №12513006/2014/593229» ГУ ДФС у Київській області №1/5/10-36-22-06/39156487 від 23.02.2015 року, службові особи ПП «ЛНК» в порушення вимог глави 42 Митного кодексу України та ПДВ, який нараховується відповідно вимог розділу V Податкового кодексу України, та як наслідок, з урахуванням положень п. 190.1 ст. 190, п. 206.16 ст. 206 Податкового кодексу України, ухилились від сплати податків та митних платежів, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах.

12.09.2014 року у ході здійснення досудового розслідування проведено обшуки на виробничих та складських приміщеннях ПП «ЛНК» та TOB «Амберама» за результатами яких вилучено сукциніт - викопну смолу, відому як «балтійський бурштин» та інші види викопних смол у кількості 5183 кг.

Відповідно до актів оцінки цінностей та висновку експертизи гемологічних об`єктів №407790-ю від 18 липня 2018 року, загальна вартість вилученої сировини становить 12 млн. 533 562 грн., що у 200 разів перевищує розмір прожиткового мінімуму.

Вилучений у ході обшуків сукциніт - викопну смолу, відому як «балтійський бурштин» та інші види викопних смол визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та станом на 03.10.2019 знаходиться на відповідальному зберіганні у службовому приміщенні Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 38-44.

Зберігання зазначених речових доказів у службовому приміщенні Державної установи «Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» завдає шкоду державним інтересам у вигляді значних витрат на організацію умов зберігання за рахунок держави.

Відповідно до п. 13 абзаців 4,5 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС, ДПУ, СБУ, ВСУ та ДПА від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125, витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Згідно ст.123 КПК України витрати, пов`язані із зберіганням та пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Граничний розмір витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Подальше зберігання цього майна завдає шкоду державним інтересам у вигляді значних витрат на організацію умов зберігання за рахунок держави.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 30.06.2017 виникла необхідність у передачі речових доказів, а саме: вилученого бурштину у кількості 5183 (п`ять тисяч сто вісімдесят три) кг., який перебуває на відповідальному зберіганні у службовому приміщенні Державної установи «Державне сховище дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України» до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартостіНа території України видобуток бурштину без спеціального дозволу на користування х )ами є незаконним, а тому вилучений у ході проведення обшуків сукциніт викопна смола, відома як «балтійський бурштин» та інші види викопних смол у кількості 5183 кг., здобуті злочинним шляхом та не підлягають поверненню власникам і подальшій реалізації.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно - сукциніт (викопну смолу), відомої як «балтійський бурштин», та інші види викопних смол у кількості 5183кг з метою забезпечення збереження речових доказів та передачу вказаних речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна;

перелік і види майна, що належить арештувати;

документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, вказані вимоги не виконані.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, в клопотанні слідчим не обґрунтовано, які саме ознаки речових доказів містить вилучене в 2014 році майно в розрізі обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні (умисне ухилення від сплати податків в період 2012-2013 років), що позбавляє можливості слідчого суддю перевірити відповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Згідно ч. 7 ст. 100 КПК України, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу.

Слідчий в поданому клопотанні зазначає про необхідність передачі речових доказів в кримінальному провадженні № 0000030 від 30.06.2017 в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, з метою здійснення заходів з управління ними та з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Разом з тим, клопотання слідчого не містить доказів вартості майна, яке підлягає передачі в управління (завіреної копії Акту оцінки №407790-ю від 18.07.2018), що суперечить вимогам ст. 100 КПК України, а також даних про відповідність даного майна критеріям ч. 1ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», що, на думку слідчого судді, може свідчити про відсутність підстав для передачі речових доказів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору на підставі ст. 172 ч. 3 КПК України для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_4 про накладання арешту на майно та передачу речових доказів в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000030 від 30.06.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України - повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1