Справа № 191/4706/19
Провадження № 1-кп/191/413/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001842 від 24.12.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка-на-Дніпрі Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, тимчасово не працюючого, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

14.12.2019 приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 . В цей час, ОСОБА_3 побачив на подвір`ї вказаного домоволодіння металеві жолоби (відливи), які він визначив, як об`єкт свого злочинного посягання та у нього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

Далі, реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись у тому, що поряд нікого немає та за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 14.12.2019 близько 18 годин 35 хвилин, шляхом вільного доступу зайшов на неогороджене подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де з-під даху будинку викрав: металеві жолоби (відливи), у кількості 4 шт, вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4199/19 від 20.12.2019 становить 632 гривні.

Після завершення вказаних дій, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 632 гривні.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що 14.12.2019 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в неогородженому подвір`ї за адресою: АДРЕСА_2 , де з-під даху будинку викрав: металеві жолоби (відливи), у кількості 4 шт, які потім продав. Крадіжку здійснив, так як мав намір ще вживати алкогольні напої. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Покарання ОСОБА_3 просить призначити на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставиною, яка б відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
На підставі наведеного суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винуватого, його ставлення до скоєного, позицію потерпілого, вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 185 КК України. Покарання у вигляді громадських робіт та виправних робіт, суд не має можливості призначити, оскільки обвинувачений має лише тимчасові заробітки, покарання у вигляді арешту та позбавлення волі суд вважає занадто суворим для обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд вважає, що покарання у вигляді штрафу, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися.

Процесуальні витрати вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені, передбаченому ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Василівка-на-Дніпрі Синельниківського району Дніпропетровської області, на користь судового експерта ОСОБА_6 , р/р: НОМЕР_1 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4199/19 від 20.12.2019 в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.
Речові докази: металеві жолоби (відливи), у кількості 4 шт, залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1