Дата документу 03.03.2020 Справа № 310/1086/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/292/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/1086/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Партизани Приморського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, у сумі 147 140 гривень.

Встановленні зобов`язання у разі внесення застави, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК, які покладаються на підозрюваного в разі внесення застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просив ухвалу слідчого судді змінити і обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту та зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму, посилаючись на те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання де живе з мамою та вітчимом, вину визнає повністю.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість. Зазначає про відсутність доказів та, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК. Тому просить ухвалу суду скасувати і обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Під час апеляційного розгляду захисник підтримала апеляційні скарги. Прокурор заперечила проти скарг.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулася до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні передбаченого ч.2 ст.307 КК злочину.

В клопотанні зазначено, що 13 лютого 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.307 КК злочину.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Проте, колегія суддів не погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням, з огляду на таке.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме припустився порушень вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

За таких обставин, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними ("Боцано проти Франції").

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів ("Боротюк проти України" п. 62).

Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи ("Piruzyan v. Armenia" п. 95).

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, є учасником АТО, має позитивні характеристики, постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, провину визнає в повному обсязі.

Наведені дані в своїй сукупності, як вважає колегія суддів, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_8 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом. Зокрема, хоча повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, однак з огляду на дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, сімейний стан та інші обставини, передбачені ст.178 КПК, які свідчать на користь зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, в даному кримінальному провадженні існує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому колегія суддів приходить до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку з цим колегія суддів переконана, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, крім того при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням ("Bykov v. Russia" п. 61).

У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.202 КПК підозрюваний підлягає негайному звільненню. Виконання зазначеної ухвали, згідно ч.3 ст.181 КПК покладається на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 в частині визначення підозрюваному виду запобіжного заходу і переліку обов`язків змінити з тримання під вартою на домашній арешт, шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-яким свідком в цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 11 квітня 2020 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4