Номер провадження: 11-сс/813/1132/20
Номер справи місцевого суду: 505/1630/20 1-кс/505/361/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.06.2020 р., по кримінальному провадженні №0000695 внесеному до ЄРДР 17.06.2020 р., якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіки Азербайджан м. Баку, особи без громадянства, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час добистроком до 15.08.2020 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 15.08.2020 року.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, характеризується задовільно, раніше не судимий.

Слідчий суддя прийшов до переконання, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
- висновки слідчого судді про доведеність слідчим наявності обставин, передбачених ст. 194 КПК України, та обґрунтування підозри, - не ґрунтуються на вимогах КПК та КК України;
- слідчий суддя не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були очевидцями події та наполягали на тому, що ніякого насильства ОСОБА_12 та його син ОСОБА_7 відносно поліцейських не спричиняли;
- слідчий суддя не роз`яснив ОСОБА_7 право на участь перекладача, адже останній є азербайджанцем;
- слідчим та прокурором не доведені ризики, які зазначені у клопотанні про обрання запобіжного заходу.
Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_13 надіслав до апеляційного суду заяву №ЕП-10019/20, якою просив розгляд справи провести за його відсутністю, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до статей 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).
При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування або продовження строку дії запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби відносно ОСОБА_7 слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ на даній стадії перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, яка підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами.
Крім того, відповідно до висновку рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарь проти Молдови», №35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 17.06.2020 року, близько 11.00 год., дільничні офіцери поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, вживали заходи, направлені на припинення незаконної торгівлі з рук у невстановлених місцях, а саме біля входу на ринок «Маяк» по вул. Мельниченко у м. Подільську Одеської області.
В цей же день та час дільничні офіцери поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебуваючи по вул. Мельниченко у м. Подільськ, біля входу на ринок «Маяк», представившись дільничними офіцерами Подільського ВП ГУНП в Одеській області та пред`явивши свої службові посвідчення, зробили усне зауваження ОСОБА_12 та його сину ОСОБА_7 щодо здійснення ними незаконної торгівлі з рук у невстановлених місцях овочами та попросили їх припинити свою незаконну діяльність. Не відреагували належним на усні зауваження вказаних працівників поліції та не бажаючи припиняти торгівлю з рук овочами по вул. Мельниченко у м. Подільську Одеської області, біля входу на ринок «Маяк», на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вирішили нанести тілесні ушкодження дільничним офіцерам поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
В цей же день та час ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Мельниченко у м. Подільську Одеської області, біля входу в ринок «Маяк», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень працівнику поліції, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді нанесення тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ігноруючи вимоги правоохоронців припинити протиправні дії, навмисно почали шарпати офіцерів поліції Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за одяг, штовхати їх, після чого кинули на асфальтне покриття дільничного офіцера поліції ОСОБА_15 , у результаті чого, нанесли останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої затилопотилочної області, ссадини грудної клітини та лівого ліктьового суглобу.
Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а отже доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри не знайшли свого підтвердження.
Доводи апеляційної скарги, що слідчий суддя не роз`яснив ОСОБА_7 право на участь перекладача, адже останній є азербайджанцем є безпідставними, оскільки останнім будь яких клопотань щодо участі перекладача не заявлялося та матеріали кримінального провадження не містять.
Між тим, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду та підтверджено належними доказами, відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків ОСОБА_7 доходів за 1 квартал 2020 року не має, має постійне місце проживання разом зі своєю родиною, члени якої перебувають на його утриманні, згідно довідки від 07.07.2020 року, виданої Органом самоорганізації населення м. Подільськ.
Зазначені докази свідчать про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків. Також в судовому засіданні апеляційного суду було з`ясовано, що ОСОБА_7 здійснює торгівлю овочами на ринку задля забезпечення гідного життєвого рівня для членів своєї родини, має необхідність здійснювати перевозки з м. Херсон, які захоплюють, зокрема, нічний час доби. Інших джерел доходу члени родини підозрюваного ОСОБА_7 не мають, що підтверджено відповідними доказами.
Інші ризики, передбачені статтею 177 КПК України, заявлені в клопотанні слідчого, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи про міру покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; впливати на свідків по кримінальному провадженню, належним чином не доведені стороною обвинувачення.
Разом з тим, на думку колегії суддів, встановлені слідчим суддею обставини надавали можливість застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
При цьому слідчому судді слід було врахувати дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, проживає з дружиною, дітьми, які знаходяться на його утриманні, а також поведінку підозрюваного.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно медичної довідки, виданої ЦРЛ Подільського району, 18.06.2020 року ОСОБА_7 звернувся до лікарні з травмами, йому призначено лікування.
Приймаючи рішення про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання, апеляційний суд виходить з того, що підозрюваний не може бути позбавлений права на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених в Конституції України.
Зокрема, у ч. 1 ст. 43 Конституції зазначається, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Гарантуючи це право, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує можливість реалізації потреби людини створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї (ч. 2 ст. 43 Конституції).
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в даному кримінальному проваджені, шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, з урахуванням відсутності реальних ризиків, на даний час немає.
Приймаючи до уваги, що до клопотання слідчого долучені матеріали кримінального провадження, які вказують на існування на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 протиправних дій, апеляційний суд вважає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слід застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, є цілком співмірним, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та який забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 184, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.06.2020 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком до 15.08.2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- за кожним викликом прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого,прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання.
Строк дії ухвали в частині покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_7 становить до 15.08.2020 року включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4