Справа № 161/4411/20
Провадження № 1-кс/161/2146/20
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 23 березня 2020 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

володільця майна ОСОБА_5 ,

представника володільця майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000492 від 04.02.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
18.03.2020 старший слідчий управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 , за подженням із прокурором прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також на автомобіль марки «Mersedes-Benz 600», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування за №0000492 від 04.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою отримання незаконних прибутків, свідомо джерелом свого існування та отримання доходів обрав злочинний шлях, в січні 2018 року (точна дата не встановлена), погодився на пропозицію невстановленої особи, вчинити умисний корисливий злочин розбій, у складі організованої групи.

Вказани вище організована група, вздійснила розбій на ОСОБА_10 , заволодівши та розподіливши між собою кошти, належні ОСОБА_10 , в особливо великих розмірах.

Своїми умисними діями, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненою організованою групою, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, ОСОБА_5 вчинив дії, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про що останньому було оголошено про підозру 16.03.2020.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, то метою накладення арешту на майно, належного ОСОБА_5 , є забезпечення подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення даного злочину та забезпечення можливої конфіскації майна, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

На підтвердження факту наявності у ОСОБА_5 права власності на автомобіль марки «Mersedes-Benz 600», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , до матеріалів клопотання слідчим додано копію реєстраційної картки ТЗ (реквізити: заява 104562080, NZA 103849422, без дати), з якого вбачається, що ОСОБА_5 набув право особистої приватної власності на вказане авто на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №0741/2016/146196 від 25.10.2016 та що таке право власності зареєстровано 25.10.2016 і видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

На підтвердження факту наявності у ОСОБА_5 права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , до матеріалів клопотання слідчим додано копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №204487976 від 17.03.2020, згідно якої будиок за вказаною адресою належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 12.02.2004 виданого 16.02.2004 Комарівською сільською радою (а.с. 7-8).

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, настоювали на його задоволенні, мотивуючи тим, що наразі досудове розслідування знаходиться на стадії ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, обвинувальний акт до суду ще не направлявся, а відтак у органу досудового розслідування є право на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, належного підозрюваному, з метою забезпечення подальшої його конфіскації (а.с. 17).

Володілець майна та його захисник заперечували щодо накладення арешту на майно.

Зокрема володілець майна вказав, що у будинку, питання про накладення арешту на який вирішується слідчим суддею, проживає лише його батько ОСОБА_7 . Стосовно права власності на автомобіль, питання про накладення арешту на який вирішується слідчим суддею, ОСОБА_5 зазначив, що таке майно не перебуває у його приватній власності, а належить його брату ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 25.04.2019, оригінал якого було надано слідчому судді в судовому засіданні для огляду (а.с. 18).

Представник володільця майна, адвокат ОСОБА_6 , додав, що накладення арешту на будинок неможливе, оскільки не відомо, яка саме частка у спільній сумісній власності на вказане майно належить конкретно підозрюваному.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Такі дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь - яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Окрім того, відповідно до п. 3. ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно із частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, під час дослідження в судовому засіданні матеріалів клопотання, факт наявності у підозрюваного ОСОБА_5 права приватної власності на автомобіль марки «Mersedes-Benz 600», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 не знайшов свого підтвердження. Натомість встановлено, що право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_9 від 25.04.2019, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 25.04.2019, оригінал якого було надано підозрюваним ОСОБА_5 слідчому судді в судовому засіданні для огляду, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с. 18). Тому правових підстав, які відповідно до п. 1 ч.2 ст. 173 КПК повинні буди враховані під час вирішення питання про арешт майна, у накладенні арешту на вказаний транспортний засіб слідчий суддя не вбачає.

Щодо накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то в судовому засіданні під час дослідження матеріалів клопотання встановлено, що таке майно перебуває у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому, як вбачається з Інформаційної довідки №204487976 від 17.03.2020, часток між власниками у такій спільній сумісній власності не виділено.

У зв`язку із цим, клопотання в частині накладення арешту на будинок у цілому не підлягає задоволенню, оскільки встановлення заборони відчуження, користування та розпорядження таким майном обмежить у праві власності усіх без винятку власників такого майна, що не відповідає ні меті накладення арешту, ні принципам розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження при застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження, закріпленим п.5 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Судове ж рішення не може ґрунтуватися на сумнівах, у цьому випадку усі сумніви мають трактуватись на користь власника майна.

Враховуючи вищенаведене, слідчим не доведена необхідність накладення арешту на майно, а отже у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000492 від 04.02.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1