Справа № 307/558/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/506/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2019 року.

Цією ухвалою на підставі ст. 45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито.
Згідно ухвали ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні передбаченого ст. 335 КК України кримінального правопорушення - ухилення від призову на строкову військову службу, скоєному за таких обставин.
Так, перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним, у зв`язку з призовом на військову службу у Збройні Сили України, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби та отримавши повістку 14 грудня 2018 року про явку на відправку до Збройних Сил України, ОСОБА_7 умисно вчинив дії щодо ухилення від призову на строкову військову службу. Зокрема, ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неприбуття за викликом та про відповідальність за ухилення від призову, діючи умисно, 14 грудня 2018 року, пройшовши уточнення військово-облікових даних та військово-медичну комісію в ІНФОРМАЦІЯ_3 , вул. Незалежності, 49, Закарпатської області, будучи визнаним придатним до строкової військової служби, того ж дня був відправлений до обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 . Про те, маючи на меті уникнення від виконання свого громадського обов`язку щодо служби в лавах Збройних Сил України, проїжджаючи разом з представником ІНФОРМАЦІЯ_5 , призовник ОСОБА_7 попросив зупинитися на АЗС «ОККО» для того, щоб відправити природні потреби і, скориставшись даною нагодою, після зупинки транспортного засобу, втік у невідомому напрямку, чим ухилився від призову на строкову службу і тим самим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вимоги Указу Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову службу у 2018 році» за № 33/2018 від 15 лютого 2018 року.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала є незаконною і підлягає до скасування у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Наведені у мотивувальній частині ухвали підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, вважає такими, що жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся та активно сприяв слідству, і можуть бути визнані судом лише як такі що пом`якшують покарання обвинуваченого. Зазначає, що беззаперечною умовою визнання щирого каяття ОСОБА_7 , яке виражене бажанням виправити наслідки вчиненого, як не формального, є проходження військової служби у Збройних Силах України. Просить ухвалу скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності ОСОБА_7 , неявка якого із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого враховується, що ОСОБА_7 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги; що даних про поважність причин його неявки та заяв чи клопотань про відкладення її розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», ухвала суду з цих питань має бути вмотивованою, зокрема, поряд із доказами винності особи в учиненні злочину, слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від відповідальності.

Як убачається, зі змісту оскаржуваної ухвали, у підтвердження висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд першої інстанції послався на положення ст. ст. 12, 45 КК України, ч. 1 ст. 285, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КК України, зазначивши про те, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, будь-які збитки чи шкода не заподіяні.

При цьому, суд не першої інстанції не навів будь-яких мотивів про те, у чому саме полягає щире розкаяння обвинуваченого ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину. Поряд із цим, судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, які містяться у постанові від 22.03.2018 (справа № 759/7784/15-к), про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення ним злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в учиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, і факт щирого каяття особи в учиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Разом із тим, судом першої інстанції не враховано й те, що ОСОБА_7 не досяг 27-річного віку, відомості про звільнення останнього або надання відстрочки від призову на строкову військову службу відсутні, що свідчить про те, що відповідно до ст. 65 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним, і що в свою чергу свідчить про те, що беззаперечною умовою визнання щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , яке виражене бажанням виправити наслідки вчиненого, як не формального, є проходження військової служби в Збройних Силах України.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що суд першої інстанції, належним чином не вмотивувавши свої висновки про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, закривши кримінальне провадження, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Тому, рішення суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України й закриття кримінального провадження, апеляційний суд вважає передчасним.

Колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду, і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора, доводи якої знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду та є слушними, підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а обвинувальний акт призначенню до нового розгляду судом першої інстанції, під час якого суду першої інстанції необхідно врахувати наведене вище, дотриматись вимог КПК України і прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2019 року, якою обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 335 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, - скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акта в Тячівському районному суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: