Справа № 953/5724/20
н/п 1-кс/953/3032/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
власників майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника власників майна - адвоката ОСОБА_6 ,
10.04.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло поштою клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було вилучене 07.04.2020 в ході проведення обшуку приміщення кімнати за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон марки «MI», коробку з-під телефону марки «MI», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що належать та перебувають у користуванні ОСОБА_8 , який мешкає за тією ж адресою; розкладний ніж, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В ході досудового розслідування встановлено, що 06.04.2020 близько «20» год. «30» хв. невстановлені особи, знаходячись на перехресті вул. Пискуновської та пров. Пискуновського в м. Харкові, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, із застосуванням заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень предметів, вчинили хуліганські дії стосовно ОСОБА_9 .
Згідно довідки № 18/1523 від 07.04.2020 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні № 1 з 06.04.2020 з діагнозом: поєднана гостра закрита черепно-мозкова та лицьова травма, забій головного мозку з переважним ураженням правої лобово-скроневої ділянки; виражені окорухові порушення справа (синдром верхньої очної щілини справа); лівобічна сенко-пірамідна недостатність; виражений лікворно-гіпертензивний, вестибуло-атактичний, астенічний синдром; травматичний уламковий перелом правого вилично-орбітального комплексу; гематосинус справа; викривлення носової перетинки; гематома повік, субкон`юктивний крововилив OD; забита рана правої виличної ділянки, стан після ПХО.
07.04.2020 до СУ ГУНП в Харківській області з ХУ ДВБ НП України надійшли матеріали виконаного доручення за даним кримінальним провадженням, в яких зазначено, що до вказаного кримінального правопорушення-злочину причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В приміщенні свого житла ОСОБА_5 може перебувати він сам, який переховується від органів досудового розслідування, а також можуть знаходитися речові та інші докази, які вказують на причетність ОСОБА_5 та його спільників до вчинення вищевказаного тяжкого злочину, які можуть бути змінені чи знищені, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
У зв`язку з цим, 07.04.2020 проведено обшук приміщення кімнати за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «MI», коробка з-під телефону марки «MI», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що належать та перебувають у користуванні ОСОБА_8 , який мешкає за тією ж адресою; розкладний ніж, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 170 КПК України, просить накласти арешт на вказане майно.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив про його задоволення.
Власники майна та їх представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що прокурором не доведено необхідності арешту майна, а так саме і причетність вказаного вилученого майна до обставин, які розслідуються у вказаному кримінальному провадженні. Просили відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, власників майна, представника власників майна, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.
07.04.2020, на підставі ч.3 ст.233 КПК України, проведено обшук приміщення кімнати за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «MI», коробка з-під телефону марки «MI», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що належать та перебувають у користуванні ОСОБА_8 , який мешкає за тією ж адресою; розкладний ніж, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2020 р., надано дозвіл на проведення обшуку приміщення кімнати за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 07.04.2020 р. обшуку, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Задовольнити клопотання прокурора про арешт майна.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене 07.04.2020 в ході проведення обшуку приміщення кімнати за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон марки «MI», коробку з-під телефону марки «MI», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , що належать та перебувають у користуванні ОСОБА_8 , який мешкає за тією ж адресою; розкладний ніж, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Строк арешту арештованого майна, а саме: мобільного телефону марки «MI», визначити до закінчення дослідження експертом (спеціалістом) їх змісту та отримання копії інформації, яка там міститься.
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову речових доказів СУ ГУНП в Харківській області.
Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1