Провадження №11-сс/801/456/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000341 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2020, згідно з якою відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання до 14.08.2020 із визначенням суми застави в розмірі 168 160грн з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків в разі її внесення.
встановив:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні умисного, тяжкого злочину, за ч.3 ст.185 КК України.

Слідчий зазначив докази, на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового і судового слідства.

Адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшення суми застави, посилаючись на відсутність обґрунтування ризиків для застосування тримання під вартою та неврахування особи підозрюваного та його матеріальний стан при прийнятті рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступ в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; міркування прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що хоча ОСОБА_7 неодноразово раніше засуджувався за умисні корисливі злочини, невдовзі після звільнення із місць позбавлення волі знову підозрюється в корисливому умисному злочині.

Також відносно нього до суду 20.05.2020 направлений обвинувальний акт за ч.4 ст.296, ч.2 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, що свідчить про наявність суттєвого ризику вчинення підозрюваним нових злочинів.

Крім того, місцевий суд вірно врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, наявність обвинувального акту в суді також за тяжкий злочин, а тому перебуваючи на волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування, підозрюваний офіційно неодружений, непрацюючий, не має постійного місця роботи, що говорить про відсутність міцних соціальних зв`язків, може незаконно впливати на свідків, яким можуть бути відомі обставини скоєного ним злочину та на потерпілого, який проживав по сусідству із ним; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення.

Колегія суддів не бере до уваги посилання адвоката на цивільний шлюб ОСОБА_7 та наявність у нього дитини, оскільки це не втримало підозрюваного від вчинення правопорушення в якому він обґрунтовано підозрюється.

Наведені вище доводи спростовують твердження адвоката про відсутність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 та його захисником не було надано ніяких доказів та не наведено доводів, що дозволило б скасувати ухвалу слідчого судді.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Слідчий суддя в своєму рішенні обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для зменшення ризиків, зазначених у клопотанні.

На час розгляду апеляційної скарги ні обставини, за яких оголошені підозри, ні кваліфікація скоєного органами досудового слідства не скасовані і не змінені.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2020 щодо застосованого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4