ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7586/19 Номер провадження 11-сс/814/50/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Лубни, Полтавської області, освіта середня, неодруженого, безробітного, паспорт НОМЕР_1 , виданий Лубенський МВ УМВС України в Полтавській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у рамках кримінального провадження № 0001003 від 10 серпня 2019 року за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України

за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами та підтримки обвинувачення прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2019 року відмовлено у клопотанні старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001003 від 10 серпня 2019 року, за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 187 , ч. 3 ст. 289 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , обов`язки: прибувати до старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 та процесуального керівництва прокуратури Полтавської області за першою вимогою згідно телефонного та поштового виклику; не відлучатися із населеного пункту м. Лубни за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу ст. слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 та процесуального керівництва прокуратури Полтавської області , прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_9 та процесуального керівництва прокуратури Полтавської області про зміну свого місця проживання, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інщі документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну.

Контроль за виконанням умов домашнього арешту покладено на СУ ГУНП в Полтавській області, на території обслуговування якого зареєстрований та проживає підозрюваний ОСОБА_7 .

Строк дії ухвали встановлено 60 днів з 30 грудня 2019 року 16 год 45 хв по 29 лютого 2020 року 16 год 45 хв включно.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою слідчим не аргументовано, які саме ризики коло яких визначено ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідно до положення ч. 5 ст. 199 КПК України.

Відзначила, що прокурор не довів у судовому засіданні про те, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути обраний відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Не надано доказів, що ОСОБА_7 не з`являвся за викликом до правоохоронних органів, переховувався від органів досудового розслідування, знищував і переховував будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливав незаконно на інших учасників провадження, перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняв інші кримінальні правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2019 року про відмову у задоволені клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та постановити нову ухвалу, якою задовольнити в повному обсязі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 діб без визначення застави.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм процесуального законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що з моменту застосування 10 грудня 2019 року Полтавським апеляційним судом до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави ризики, які були враховані судом не змінилися та не зменшилися.

Відзначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства до потерпілого за попередньою змовою групою осіб, частина яких на даний час не встановлена, місце знаходження викраденого майна, крім автомобіля, також не встановлено. Крім цього зазначає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію сторін, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, оглянувши кримінальне провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: пункт с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СУ ГУНП у Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001003 від 10 серпня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

30 жовтня 2019 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних злочинів, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 10 серпня 2019 року, під час якого зафіксовано обстановку та речові докази у кримінальному провадженні; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10 серпня 2019 року та додаткового допиту від 11 серпня 2019 року, під час якого останній розповів про обставини вчинення відносно нього кримінальних правопорушень; протоколом проведення слідчого експерименту проведеного з потерпілим ОСОБА_10 від 10 серпня 2019 року, під час якого останній розповів та показав на місці про обставини вчинення відносно нього злочинів; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 та додаткового допиту від 11 серпня 2019 року та 30 жовтня 2019 року, під час якого остання розповіла про обставини вчинення відносно неї кримінальних правопорушень; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30 жовтня 2019 під час якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 , як одного з осіб нападників; висновком товарознавчої експертизи №1605 від 10 вересня 2019 року; висновком товарознавчої експертизи № 1604 від 13 вересня 2019 року; висновком товарознавчої експертизи № 1603 від 10.09.2019 року; висновком товарознавчої експертизи № 1606 від 13 вересня 2019 року; висновком судово-медичної експертизи № 134 від 21 серпня 2019 року, згідно якого, на тілі ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці нижньої повіки лівого ока, рубця лівої виличної ділянки, що є наслідком загоювання забитої рани, садна правого кульшового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; висновком автотоварознавчої експертизи №260 від 12 вересня 2019 року; протоколом огляду автомобіля "Volkswagen Т5" від 13 серпня 2019 року, який виявлено в полі на відстані 1 км. від автотраси Київ-Харків поблизу с. Повстин, Пирятинського району Полтавської області;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 30 жовтня 2019 року, під час якого останній розповів про вчинення злочинів; протоколом слідчого експеримену від 30 жовтня 2019 року проведеного з підозрюваним ОСОБА_7 ; протоколом огляду предмета від 04 грудня 2019 року, в ході якого було оглянуто cкладанний ніж, який було виявлено та вилучено під час обшуку автомобіля марки «Ford Mondeo» д. н. з. « НОМЕР_3 », яким користується ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09 грудня 2019 року з потерпілим ОСОБА_10 , в ході якого останній впізнав cкладанний ніж, який було виявлено та вилучено під час обшуку автомобіля марки «Ford Mondeo» д. н. з. « НОМЕР_3 », яким користується ОСОБА_12 , як ніж, яким нападники заволоділи в нього під час вчинення розбійного нападу; протоколом проведення слідчого експерименту проведеного з потерпілою ОСОБА_11 , від 09 грудня 2019 року, під час якого остання розповіла та показала на місці про обставини вчинення відносно неї злочинів; протоколом огляду від 10 грудня 2019 року, а саме ділянки місцевості поблизу с. Вільшанка Лубенського району Полтавської області за участю потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого було виявлено та вилучено світлодіодну стрічку від автомобіля марки «Volkswagen T5» д.н.з. « НОМЕР_4 » та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні обставини та надані в судовому засіданні для огляду матеріали кримінального провадження №0001003 свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими інкримінованими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя як на підставу для відмови в задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою зазначила, що прокурор не навів конкретних доказів щодо наявності підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками оскаржуваної ухвали, оскільки, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні достатнім чином обґрунтовано ризики передбачені ст. 177 КПК України. Зазначено, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, підозрюваний вчинив особливо тяжкі злочини, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна. Таким чином, ОСОБА_7 боячись тяжкості покарання, яке може бути застосоване до нього судом в разі визнання винуватим, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду. Незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки досудовим розслідуванням установлено, що до вчинення вказаного злочину підозрюваний ОСОБА_7 разом зі своїми спільниками ретельно готувався. Крім цього, на даний час за скоєння вказаного злочину затримано лише дві особи, а з показів підозрюваного ОСОБА_7 , та потерпілих, напад вчинявся групою осіб у складі не менше чотирьох, що свідчить про те, що на волі залишається ще не менше 2 осіб причетних до вчинення вказаного злочину. Наведене дає підстави вважати що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_7 , самостійно або за допомогою своїх спільників які до цього часу не затримані та перебувають на волі, достеменно знаючи місце проживання потерпілих, матиме можливість шляхом умовлянь, погроз, залякування, а також вчинивши інший умисний насильницький злочин відносно потерпілих, вплинути на їхні покази у кримінальному провадженні. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування по кримінальному провадженню лише розпочате, у зв`язку із чим триває збір доказів, у тому числі і речей, документів, які можуть мати істотне значення для об`єктивного та повного проведення досудового розслідування. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки до цього часу у кримінальному провадженні залишаються не проведені численні слідчі дії, участь у проведенні яких підозрюваного ОСОБА_7 , є необхідною задля досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 без продовження йому строку тримання під вартою, матиме можливість перешкоджати проведенню вказаних слідчих дій, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не забезпечить своєчасного прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі. А також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не встановлено будь-яких відомостей про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 , місця працевлаштування, джерело його прибутків є невідомим. Тому, на підставі викладеного, є всі підстави вважати що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з позбавленням волі, продовжить свою злочинну діяльність, вчиняючи інші умисні тяжкі та особливо тяжкі, корисливі злочини з метою отримання незаконного джерела прибутку на проживання.

Тому, з огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що на теперішній час не зменшилися ризики , передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого вказаним обставинам належної оцінки не дав, в результаті чого його висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, де зазначено, що прокурором не надано доказів, що ОСОБА_7 до правоохоронних за викликом не з`являвся, переховувався від органів досудового розслідування, знищував і переховував будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливав незаконно на інших учасників провадження, перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняв інші кримінальні провадження, оскільки ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року було застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з тією метою щоб унеможливити вчинення підозрюваним зазначених ризиків, які апеляційний суд визнав такими, що є обґрунтованими у своїй попередній ухвалі.

Частиною 3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п. п.1, 2 ч. 1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю не відповідає меті застосування запобіжного засобу, що відповідно до положень статей 409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого суді та постановлення нової ухвали, якою клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 слід задовольнити.

На переконання апеляційного суду на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та дозволить контролювати його місце перебування, а також зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких обставин апеляційний суд визнає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2019 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 .

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 лютого 2020 року без визначення розміру застави.

Взяти підозрюваного ОСОБА_7 під варту в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, підлягає негайному виконанню та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3