Справа № 688/2244/18
Провадження № 1-кп/675/7/2020
У Х В А Л А
"09" червня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000153 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 149 ч. 2, ст. 263 ч. 2 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357 ч. 3, ст. 149 ч. 2 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора заперечили, посилаючись на відсутність зазначених прокурором ризиків та необґрунтованість пред`явленого обвинувачення. Просили також врахувати значну тривалість утримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 по 14 червня 2020 року включно. До спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим, оскільки у даному провадженні ще не допитані усі свідки.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, а у даній справі від суду.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Як вбачається із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за попередньою змовою групою осіб, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Дії, що ставляться ОСОБА_8 у провину, носять значний суспільно небезпечний характер, що свідчить про наявність справжнього суспільного інтересу.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, не одружений, дітей не має, не має офіційного місця роботи в Україні, до затримання працював у Республіці Польща.

У даному кримінальному провадженні судовий розгляд не завершений, не допитані усі свідки.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, передбаченого ст. 149 ч. 2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , на думку суду, дають підстави для висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду та незаконного впливу на свідків, які ще не допитані.

На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Із урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відтак, строк тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357 ч. 3, ст. 149 ч. 2 КК України, по 07 серпня 2020 року включно.

У разі внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 22 серпня 2017 року, термін дії покладених на ОСОБА_8 обов`язків: не відлучатись без дозволу суду з населеного пункту за місцем проживання; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожним викликом до суду, визначити строком на два місяці з дня внесення застави. У разі невиконання цих обов`язків застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя

Секретар: