Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2019 року,
в с т а н о в и в:
цією ухвалою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, повернуто скаржнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити ухвалу. При цьому, зазначає, що слідчий суддя розглянув скаргу без її участі, не зазначив в своєму рішенні про ухвали, якими задоволені відводи слідчих суддів Богунського районного суду. Крім того, слідчим суддею порушені вимоги п.2 ч.2 ст.304 КПК України, помилково зазначено лист Вищого спеціалізованого суду України, невірний висновок щодо неможливості розгляду її скарги у Богунському районному суді.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Апеляційний розгляд провадження проведено без участі ОСОБА_6 , яка, будучи належно повідомленою про час та місце розгляду її скарги, шляхом телефонограми від 17.01.2020 (№78) просила розглянути апеляційну скаргу без її участі.
Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється главою 26 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно з вимогами ч.1 ст.304 КПК України, скарги на дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Частиною 2 ст.304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо:1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Нормами чинного КПК України передбачено, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування (ч.7 ст.100, ч.2 ст.132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192, ч.2 ст.199. ч.1 ст.201, ч.3 ст.244), тому з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України вірним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч.1 ст.306 КПК України).
Як вбачається з матеріалів провадження, в жовтні 2019 року скаржник ОСОБА_6 звернулася до Богунського районного суду м.Житомира з скаргою в якій просила визнати дії, бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому протиправною, зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 11.10.2019 року та розпочати досудове розслідування (а.п.1-6).
В подальшому, вона ж подала до суду заяву про відвід слідчому судді (а.п.14), визначеному протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 25.10.2019 (а.п.7).
Зазначену заяву ОСОБА_6 було вирішено у відповідності до вимог ст.81 КПК України, з постановленням відповідної ухвали (а.п.16-17). В подальшому визначені повторними протоколами автоматичного визначення слідчих суддів, останніми заявлялись заяви про самовідводи, які також були вирішені, у відповідності до норм ст.81 КПК України, з постановленням відповідних ухвал.
При цьому, 28 грудня 2019 року приймаючи рішення за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя вказав на те, що у поданій до суду скарзі заявником оскаржується бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому, яке знаходиться на території міста Хмельницького, тому скарга не підлягає розгляду в Богунському районному суді міста Житомира і має бути повернута заявнику.
З урахуванням вище зазначених вимог кримінального процесуального законодавства (ч.2 п.2 ст.301 КПК України), суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя правильно дійшов висновку щодо повернення ОСОБА_6 скарги на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому, оскільки така скарга непідсудна Богунському районного суду м. Житомира.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому є необґрунтованими.
Постановлена ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2019 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, повернуто заявнику, без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :