ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/44/20 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Підозрюваного: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0004127 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004127 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. до 06:00 год., строком до 19 лютого 2020 року, включно. Також на ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин середньої тяжкості, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на даний час знову має статус підозрюваного за вчинення корисливого злочину, офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, неодружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу, зареєстрований в Запорізькій області, у зв`язку з чим наявні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, таким чином більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання покладених на підозрюваного зобов`язань і останній може продовжити неналежну поведінку.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, у судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою та підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження за клопотанням слідчого є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України. Зокрема, зазначена підозра підтверджується наступними доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 (а.п.7), протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 (а.п.11, 18-19), протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 грудня 2019 року (а.п.16-17, 21-22), протоколом огляду від 18 грудня 2019 року (а.п.8-9), протоколом затримання ОСОБА_7 (а.п.25-26), іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Що стосується питання існування ризиків того, що ОСОБА_7 може вчинити одну із дій, передбачених ст.177 КПК України, то колегія суддів встановила, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має батьків, з якими підтримує відносини, тобто має соціальні зв`язки.

Крім того, колегія суддів вважає вірним посилання ухвали слідчого судді про те, що підозрюваний не є небезпечним для суспільства в такій мірі, щоб на період досудового розслідування обирати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобігти наведеним ризикам можливо шляхом застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, і такий висновок, на думку суду апеляційної інстанції, є належним чином обґрунтованим та таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність у нього постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та всі інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, приходить до висновку, що прокурором на цій стадії досудового розслідування не доведено, що застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Таким чином слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

На думку колегії суддів, застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби в даному випадку є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Доводи прокурора про неврахування слідчим суддею наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею встановлено існування ризиків, поруч із цим прокурором не доведено, що обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини, на які посилається у апеляційній скарзі прокурор, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, місцевий суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 183, 194, 199 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, застосував відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4