СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2676/20
ун. № 759/8230/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
скаржника адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000417 від 04.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000417 від 04.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. В обґрунтування клопотання було зазначено, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , який було проведено 04.02.2020 було вилучено особисті документи та речі підозрюваного. В подальшому, підозрюваним було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна. У зв`язку з нерозглядом вказаного клопотання, було подано скаргу слідчому судді. Під час розгляду скарги, стороні захисту стало відомо, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 07.02.2020 було накладено арешт на речі та документи, що були вилучені слідчими під час невідкладного обшуку. Сторона захисту вважає, що вказаний арешт було накладено безпідставно і наразі, заборона користування особистими речами призводить до порушення прав ОСОБА_4 . У зв`язку з чим, адвокат просить скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді в частині наступного майна: посвідку на тимчасове проживання в Україні від 23.10.2017 на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , фотоапарат Sony, модель DSC-II 300 з флеш картою, фотоапарат Sony, модель DSC-W90 з флеш картою Sony 266, планшет Ipad модель А1567, серія DLXQ13UY65YN, дві папки з документами.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги заявленого клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. При цьому, адвокатом було уточнено, прохальну частину, зокрема, вказано що мова йде про вилучену посвідку на постійне проживання в Україні від 23.10.2017 на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 . Щодо суті адвокатом було повідомлено, що наразі ОСОБА_4 не може скористатись навіть своїм правом на отримання медичного лікування, оскільки у нього відсутні будь-які особисті документи, окрім довідки, наданої йому при звільненні зі слідчого ізолятора. Вказувала, що посвідка не має відношення до кримінального провадження і є єдиним документом, що підтверджує законність перебування підозрюваного на території України. Окрім того, зазначила, що, наразі, підозрюваний не може отримати навіть своєї заробітної плати, оскільки у нього відсутні документи, підтверджуючі його особу. Окрім того, звертала увагу, що, наразі підозрюваному необхідно оформити реєстраційну картку платника податків, проте для цього, він має подати нотаріально завірений переклад його паспорту, що він також не може зробити, враховуючи накладений арешт. Наголошувала, що вилучені фотоапарати та планшет є особистою власністю підозрюваного та не мають відношення до кримінального провадження, у зв`язку з чим, вважає, що наразі відсутні підстави для накладеного арешту, окрім того, звернула увагу, що дві папки з документами містять документи, які стосуються іншого кримінального провадження і їх вилучення позбавляє підозрюваного можливості організувати його належний захист. При цьому, адвокат повідомила про неможливість вирішення вказаних питань без звернення до слідчого судді, оскільки її клопотання залишаються без позитивного вирішення.
Згідно з ч.2 ст. 174 КПК України, про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
В судові засідання уповноважений слідчий органу досудового розслідування двічі не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, підстав неявки суду не повідомив.
Прокурор в судове засідання також не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, підстав неявки суду не повідомив.
Враховуючи відсутність інформації щодо причин неявки слідчого та прокурора та з урахуванням повідомлення їх про день, час, місце розгляду клопотання, враховуючи необхідність дотримання процесуальних строків розгляду клопотання, а також, з урахуванням, що питання про які йде мова в клопотанні, впливають на права особи на отримання медичної допомоги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності не з`явившихся осіб, за наявними матеріалами.
Дослідивши вказане клопотання, матеріали долучені до клопотання, заслухавши думку особи, яка заявила клопотання,, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
При цьому, розглядаючи клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Судовим розглядом встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000417 від 04.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження 05.02.2020 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Відносно підозрюваного обирався запобіжний захід, який в подальшому змінювався.
На момент розгляду клопотання відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язку не залишати житло в нічний час доби з 22-00 годин вечора до 06-00 годин наступного дня та інших обов`язків, у тому числі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.
Матеріалами справи підтверджено, що під час обшуку 04.02.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_4 було вилучено майно, у тому числі, про яке йде мова в клопотанні, а саме: посвідку на тимчасове проживання в Україні від 23.10.2017 на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , фотоапарат Sony, модель DSC-II 300 з флеш картою, фотоапарат Sony, модель DSC-W90 з флеш картою Sony 266, планшет Ipad модель А1567, серія DLXQ13UY65YN, дві папки з документами.
Вказані речі були визнані речовими доказами постановою слідчого у відповідності до ст. 98 КПК України.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відтак, у даному випадку посилання представника підозрюваного на необгрунтованість накладеного арешту є безпідставним.
Разом з тим, з наданих адвокатом матеріалів вбачається, що в березні 2020 ОСОБА_4 було рекомендовано проведення медичного обстеження, в квітні 2020 ОСОБА_4 також рекомендовано проходження медичного обстеження, протягом березня-квітня 2020 наявні звернення ОСОБА_4 про надання екстреної медичної допомоги. Також, на підтвердження своїх слів, адвокатом надано клопотання до органу досудового розслідування про надання дозволу на відвідування лікарів, клопотання про надання дозволу на відвідування податкової інспекції, а також, довідку ТОВ «ГРАНД-МЕДІА ТАЙМ» про проведення виплат за договором після наданні ним документів.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна документів, які посвідчують особу підозрюваного, враховуючи тривалий час його застосування, протягом якого вони могли бути оглянуті, та, в разі необхідності, могли бути проведенні по ним відповідні слідчі дії.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи.
Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння підозрюваним належним йому документами, що посвідчують його особу на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, враховуючи тривалий час існування зазначеного заходу забезпечення та наявність об`єктивних обставин, які свідчать на непропорційне співвідношення між застосованим засобом кримінального провадження та обмеженнями особистих прав підозрюваного, які виникають з огляду на відсутність у нього документів, що посвідчують особу та доводять законність підстав перебування на території України.
При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що часткове скасування арешту майна в частині накладення арешту на посвідку та паспорт підозрюваного, жодним чином не стосується обов`язків, покладених на підозрюваного відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 21.05.2020, які підлягають безумовному виконанню.
Щодо скасування арешту з іншого тимчасово вилученого майна підозрюваного , то в судовому засіданні не було здобуто належних та допустимих доказів, що в їх арешті відпала потреба, окрім того, надані на розгляд слідчого судді матеріали кримінального провадження не ідентифікують вказане майно, зокрема, щодо папок з документами, матеріали клопотання не підтверджують наявність у вказаних папках документів щодо іншого кримінального провадження, не надано відомості, підтверджуючі, що саме підозрюваний є власником вилучених фотоапаратів та планшету тощо. З огляду на викладене, в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для часткового задоволення клопотання та часткового скасування арешту скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва, в частині накладення арешту на посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, в частині накладення арешту на паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 . В іншій частині, підстави для задоволення відсутні.
Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000417 від 04.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України - задовольнити частково.
Частково скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.02.2020 року, в частині накладення арешту на посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, в частині накладення арешту на паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 .
В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено о 14 год. 30 хв. 1 червня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1