ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
Захисника - ОСОБА_4 ,
Перекладача - Мохаммед Аілла,
Представника потерпілого- ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001978 від 23.05.2019 р. відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
Єгипту, уродженця Єгипту, студента 3-го курсу медичного факультету ХНМУ, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -
встановив:
В ніч з 17.05.2019 року на 18.05.2019 року ОСОБА_6 перебував вдома в гостях у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де вони спільно вживали алкогольні напої. Після цього, 18.05.2019 року, приблизно о 06.00 год. між останніми виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину, в ході якого, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, діючи умисно ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 близько 5-ти ударів в область обличчя та голови останнього.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з наявністю забійних ран та крововиливів на обличчі, підшкірних гематом тім`яно-потиличної області, забійних ран лівої вушної раковини, забою головного мозку з наявністю субарахноїдального крововиливу та контузійних осередків лобних доль; лівосторонній ангулярний перелом нижньої щелепи, перелом нижньої щелепи з права; косий перелом середньої треті діафізулівої ліктової кистки, що згідно висновків експерта №12-14/384-А/19 року та №3927-ая/16 від 14.07.2016 року за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто у умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд, досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 враховує, що вінраніше не судимий, студент, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Так, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.
Враховуючи щире каяття ОСОБА_6 , бажання обвинуваченого відшкодувати шкоду потерпілому, яке виразилося у повному визнанні цивільного позову, що свідчить про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При вирішенні цивільного позову потерпілого суд дійшов наступних висновків.
Частинами 2 та 4 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до стаття 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вона відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення та враховуючи його наслідки, суд вважає, що дії обвинуваченого, які були направлені на ушкодження здоров`я потерпілого заподіяли йому фізичного болю та страждань.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги вік, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому приходить висновку, що обґрунтованим розміром відшкодуванням моральної шкоди на користь ОСОБА_7 є 20000 гривень, які слід стягнути з ОСОБА_6 .
Згідно ст.11 ЦК України, підставою цивільної відповідальності є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди особі.
Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, адже матеріальні витрати є повністю підтвердженими.
Процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, а саме за експертизу №2/797/СЕ-19 від 15.08.2019 року в розмірі 2198,14 грн.
Речових доказів по справі надано не було, постанова про визнання речовими доказами відсутня.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
ухвалив:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_7 є - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 98243,08 грн. (девяносто вісім тисяч двісті сорок три гривні 8 копійок) матеріальної шкоди та 20000 грн. (двадцять тисяч гривень) моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів за експертизу №2/797/СЕ-19 від 15.08.2019 року в розмірі 2198,14 грн. в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: