Справа № 991/3072/20
Провадження № 11-сс/991/398/20
У Х В А Л А

29 квітня 2020 року м. Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 квітня 2020 року, якою відмолено у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного рішення та встановлені судом обставини.
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій остатній просив зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) внести відомості заяви ОСОБА_2 № 31/20 від 28 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 191 КК України групою осіб у складі державних службовців категорії «А» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державного службовця категорії «Б» ОСОБА_5 , голови Верховного Суду ОСОБА_6 з метою захоплення вищої державної судової влади шляхом утворення фіктивної юридичної особи під назвою «Верховний Суд», , з одночасним протиправним усуненням від виконання правосуддя належним чином обраних безстроково суддів Верховного Суду та привласнення на свою користь грошового утримання голови Верховного Суду у відповідному розмірі, передбаченому чинним законодавством України.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні вищезазначеної скарги.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Вимоги апеляційної скарги і доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду України від 16 квітня 2020 року та постановлення нової ухвали, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей його заяви від 28 березня 2020 року до ЄРДР.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, прийнятою без урахування усіх істотних обставин по справі і всупереч прямим вимогами ч. 4 ст. 214 КПК України.

Мотиви суду.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, суддя-доповідач вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 КПК, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (ч. 3 ст. 307 КПК України).

Наведений перелік ухвал слідчого судді, постановлених за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора на стадії досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Окрім цього, в частинах 1 та 2 статті 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК України).

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_2 оскаржує ухвалу слідчого судді, якою йому відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей його заяви від 28 березня 2020 року до ЄРДР.

Однак, зазначена ухвала слідчого судді не передбачена як така, що може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування ні статтею 307 КПК України, ні статтею 309 КПК України.

При цьому доводи особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що він має право на апеляційне оскарження, адже згідно з п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи, є його довільним тлумаченням Основного Закону України, оскільки це право не є необмеженим і може бути реалізоване у порядку та у спосіб, що передбачені законом.

Висновки ж у рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року та Верховного Суду № 757/49263/15-к від 12 жовтня 2017 року, на які посилається ОСОБА_2 , вирвані з основного контексту. Так, рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року стосуються перевірки в касаційному порядку рішень місцевих та апеляційних судів щодо можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, з метою ефективної та оперативної перевірки правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду, а посилання на рішення Верховного Суду України № 757/49263/15-к від 12 жовтня 2017 року не є обґрунтованими, оскільки в цьому рішенні йдеться про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчих суддів, які не передбачені КПК України, тоді як в даній справі слідчий суддя розглянув скаргу і ухвалив рішення відповідно до ст. 307 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення слідчого судді не передбачає можливості його апеляційного оскарження окремо від судового рішення, прийнятого за наслідками судового провадження, тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню згідно КПК України, суддя-доповідач враховує позицію Європейського суду з прав людини.

Так, в рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 08 січня 2008 року «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Отже, відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням того судового рішення, що не підлягає оскарженню згідно КПК України, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 392, 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 квітня 2020 року, якою відмолено у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1