Номер провадження: 11-сс/813/1986/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0002135, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме до 19.01.2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, азербайджанця, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого, в останній раз 01.09.2017 року Київський районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0002135, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2019 року

Рішення слідчого мотивоване тим, що у клопотанні слідчого не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всі доводи ґрунтуються на припущеннях та до уваги береться лише тяжкість злочину у скоєнні якого лише підозрюється ОСОБА_8 . Згідно наданої довідки КУ «Міська клінічна лікарня № 11», у ОСОБА_8 , закритий перелом ноги, що перешкоджає його пересуванню. За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною. Просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави.

Обґрунтовує вимоги тим, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 , є раніше судимою особою за скоєння кримінальних правопорушень проти власності, відбував реальне покарання, що дає підстави вважати, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення в тому числі з урахуванням даних про особу підозрюваного, який неодружений та немає міцних соціальних зв`язків, є не працевлаштованою особою, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності ще й Київським районним судом м. Одеси.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 25.09.2019 року у ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні «Одеської спеціалізованої школи № 121 I-III ступенів», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, 1, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає умисно, з корисливих мотивів, у період з 13:00 годин до 13:00 годин, зайшов до незачиненої роздягальної кімнати школи, звідки викрав наступне майно:

- мобільний телефон торгової марки «Iphone», моделі «6+», в корпусі чорного кольору, вартістю 6000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, належний ОСОБА_10

- мобільний телефон торгової марки «LG», моделі «Spirit», в корпусі чорного кольору, вартістю 2000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Vodafone» за абонентським номером: НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, належний ОСОБА_11

- мобільний телефон торгової марки «Samsung», моделі «С5212», в корпусі білого кольору, вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, належний ОСОБА_12 .

Після чого з місця кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Щодо доводів апеляційної скарги.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні середньої тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, проживає в м. Одессі, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання.

Вищевикладені обставини свідчать про доведеність наявності у кримінальному провадженні ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, беручи до уваги відсутність офіційного працевлаштування та будь-яких відомостей про офіційні джерела існування підозрюваного, а також відомості про особу підозрюваного неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, апеляційний суд вважає обґрунтованим ризик можливого вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосувати до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 не ухилявся від органу досудового розслідування та суду. В період часу з дня повідомлення йому про підозру 19.11.2019 року та по день розгляду апеляційної скарги не переховувався від слідчого, прокурора та слідчого судді, добровільно з`явився в судове засідання для розгляду апеляційної скарги. Будь-яких даних щодо намагання ОСОБА_8 протягом перебування на волі переховуватись від органів досудового розслідування та суду або невиконання ним обов`язків, покладених на нього оскаржуваною ухвалою, прокурором в судовому засіданні не надано.

Доводи підозрюваного ОСОБА_8 , про те що перебування в умовах Одеського слідчого ізолятору може призвести до погіршення стану здоров`я, оскільки не зможе здійснювати необхідне лікування, пересуватися самостійно, забезпечити себе, в тому числі з метою здійснення необхідних гігієнічних процедур знайшли своє підтвердження під апеляційного розгляду.

Так, відповідно до довідки КУ «Міська клінічна лікарня № 11», у ОСОБА_8 , закритий перелом ноги, що перешкоджає його пересуванню та вказує на меншу вірогідність того, що він може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Крім того, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги самостійно пересвідчився у наявності у підозрюваного травми, яка фактично не надає змоги останньому самостійно пересуватися, в зв`язку з чим вважає обґрунтованими доводи підозрюваного щодо неможливості вчинення ним відповідних дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0002135, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2019 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4