Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/245/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
особи, стосовно майна якої ставиться питання про арешт майна, - ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому, в апеляційному порядку, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідча Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді місцевого суду із клопотанням про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0003526 від 28.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - автомобіля ГАЗ 330214 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з вантажем: картонні коробки в кількості 75 штук, всередині яких знаходяться пластикові пляшки з рідиною жовтого кольору «Добра олія соняшникова», мішки з крупою в кількості 30 штук (кукурудзяна, пшенична, цукор), ключі до вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення речових доказів, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Вказане клопотання слідчим суддею залишено без задоволення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наступним.

У межах даного кримінального провадження жодній особі не повідомлялось про підозру.

Транспортний засіб вилучений 28 травня 2020 року, але станом на 03 червня 2020 року слідчому судді не надано доказів про проведення будь-яких слідчих дій.

Слідчим суддею прийнято до уваги, що досудовим розслідуванням не доведено факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Наразі триває перевірка щодо наявності продуктів харчування на складі СІЗО, проте результати не відомі; заяв від адміністрації СІЗО щодо зникнення матеріальних цінностей немає.

Перевезення продуктів харчування не становить складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

У кримінальному провадженні встановлено, що автомобіль є засобом за допомогою якого скоєно вказане кримінальне правопорушення.

Постановою слідчого вилучене під час огляду місця події майно визнано речовим доказом.

У зв`язку із подіями, що відбулись на території ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», призначено і розпочато позапланову інвентаризацію продуктів харчування, що зберігаються на складських приміщеннях.

До матеріалів кримінального провадження долучено копії прибуткових накладних щодо придбання слідчим ізолятором продуктів харчування, довідку про надходження до слідчого ізолятору таких продуктів харчування як: крупи пшенична і перлова, кукурудзяна, олія, цукор.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що Управлінням з питань внутрішніх розслідувань та безпеки персоналу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Управлінням внутрішньої безпеки державної виконавчої служби України перевірялась інформація щодо розкрадання державного майна (ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», а саме продуктів харчування шляхом несанкціонованого вивозу за межі установи. Свідком, 28 травня 2020 року, виявлено автомобіль ГАЗ 330214 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який заїжджав на територію установи з вантажем використаних автомобільних шин, а вивіз здійснював продуктів харчування, про що свідком було повідомлено поліцію.

Крім того, на диску, отриманому від ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», містяться 3 відеофайли, де видно, як автомобіль ГАЗ синього кольору, на території установи під`їжджає до складських приміщень, а група осіб переміщує до кузова автомобіля предмети світлого кольору; зафіксовано момент виїзду транспортного засобу з території слідчого ізолятору.

Свідок ОСОБА_12 здійснював відвантаження зношених автомобільних покришок з автомобіля ГАЗ («Газель»), після чого бачив, як автомобіль ГАЗ під`їжджав до складських приміщень, де зберігається олія, де пробув хвилин п`ять.

Відеозапис з камер працівників патрульної поліції (при зупинці автомобіля ГАЗ) свідчить, що водій автомобіля ( ОСОБА_7 ) пояснює, що він здійснює перевезення продуктів харчування для провадження власної підприємницької діяльності, проте документи на товар, що знаходиться в кузові його автомобіля, надати не може, пояснень надати не може.

Допитаний працівник поліції ОСОБА_13 вказав, що ОСОБА_7 (при затриманні автомобіля) спочатку вказував, що продукти взяв у СІЗО, а потім вказав, - заїжджав на територію СІЗО вже із продуктами.

Здобуто достатньо доказів про вчинення на території СІЗО злочину, встановлено тотожність речей, що перебували в кузові автомобіля ГАЗ та складському приміщенні слідчого ізолятору, існує достатньо ризиків для знищення, відчуження, перетворення речових доказів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити ухвалу, якою накласти арешт на майно, думку ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката, які заперечили задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3, ч. 6 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як встановлено ч. 1 ст. 98 КПК України Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0003526 від 28.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено: 28 травня 2020 року до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення про вчинення невідомою особою із застосуванням транспортного засобу ГАЗ 330214 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом вільного доступу, крадіжки продуктів харчування зі складу ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

В ході огляду місця події, оглянуто автомобіль ГАЗ 330214 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , виявлено: картонні коробки в кількості 75 штук, всередині яких знаходяться пластикові пляшки з рідиною жовтого кольору «Добра олія соняшникова», мішки з крупою в кількості 30 штук (кукурудзяна, пшенична, цукор).

Постановою слідчого від 29.05.2020 року тимчасово вилучене в ході огляду місця події майно (автомобіль з вантажем) визнані речовими доказами.

У зв`язку із означеним, слідчий у даному кримінальному провадженні, на виконання вимог ст. ст. 170-171 КПК України, звернулася із клопотанням про арешт майна.

Слідчим суддею відмовлено у задоволенні даного клопотання, за підстав, наведених вище за текстом ухвали.

Дослідження матеріалів клопотання, витребуваних на запит суду, у конкретному випадку надає колегії суддів підстав погодитись із висновками слідчого судді.

Зауважується на таке, і що правильно вказано слідчим суддею, - на час розгляду клопотання триває перевірка щодо наявності продуктів харчування на складах в СІЗО, проте результат невідомий.

Будь-яких заяв від керівництва СІЗО або уповноважених на це осіб про зникнення будь-яких матеріальних цінностей не надано.

Згідно із матеріалами клопотання ОСОБА_7 не зазначав про те, що придбав виявлені в кузові його автомобілі продукти в СІЗО; від надання пояснень відмовився в силу положень ст. 63 Конституції України.

Перебування вказаного автомобіля на території установи зумовлене перевезенням вантажу використаних шин; само по собі, без достатніх і переконливих доказів протилежного, перебування автомобіля біля складських приміщень, наявність харчових продуктів в кузові автомобіля, перевезення їх особою, яка здійснює підприємницьку діяльність в сфері перевезень, - не може свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а отже наявність правової підстави для арешту майна

Відтак, зважаючи на наведені вище положення кримінального процесуального закону, беручи до уваги встановлені обставини, колегія суддів прийшла до висновку про те, що клопотання про арешт майна у конкретному випадку не підлягає задоволенню, оскільки у протилежному випадку суперечитиме положенням кримінального процесуального закону.

З огляду на вказане, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у даному кримінальному провадженні є обґрунтованими, тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0003526 від 28.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4