Справа № 188/683/19
Провадження № 1-кп/188/16/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000094 від 27.02.2019, стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, розгляд якого 13.01.2020 не закінчено, тому що суд не закінчив дослідження доказів обвинувачення, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів у зв`язку з тим, що запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_3 під вартою закінчується 14.01.2020 о 14 годині 30 хвилин, а досудовим слідством зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і існують обґрунтовані ризики ухилення обвинуваченого від суду, вчинення нових кримінальних правопорушень. Ці ризики за час тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися. Обвинувачений не працює, не одружений, дітей не має, міцних соціальних зв`язків не має.

Обвинувачений заперечував проти продовження тримання його під вартою, оскільки він не визнає свою вину у пред`явленому обвинуваченні, вважає, що його оговорили свідки, які дали неправдиві свідчення, ухилятися від суду він не збирається.

Захисник заперечував проти продовження тримання обвинуваченого під вартою, вважаючи, що достатнім запобіжним заходом може бути цілодобовий домашній арешт, бо обвинувачений має місце постійного проживання і прокурор не довів необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Вислухавши думки осіб, які беруть участь у судовому провадженні, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом ще не закінчено з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, однак із досліджених судом доказів вбачається, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином.

При цьому суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Вирішуючи питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно з якою розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Суд вважає, що враховуючи конкретні обставини справи, встановлені під час судового розгляду, суспільний інтерес, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не має сталих соціальних зв`язків, з огляду на існування ризиків, що обвинувачений може ухилитися від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, слід продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів з моменту закінчення дії попередньої ухвали суду від 11 листопада 2019 року, тобто з 14 години 30 хвилин 14 січня 2020 року.

У пункті 20 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що дія ухвали про застосування запобіжного заходу припиняється після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

У випадку коли слідчий суддя суду першої інстанції відмовляє у продовженні строку тримання під вартою, він має право за правилами ч. 4 ст. 194 КПК застосувати до підозрюваного, обвинуваченого інший, більш м`який, запобіжний захід. При цьому необхідно враховувати, що застосування такого запобіжного заходу є можливим лише після закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З викладеного випливає висновок, що строк дії ухвали щодо запобіжного заходу визначається в ухвалі судді і його початок може не співпадати з датою її постановлення, якщо питання продовження запобіжного заходу вирішується судом до настання останнього дня дії попередньої ухвали суду з цього питання.

Таким чином, постановлення ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів не припиняє дію попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою від 11.11.2019 на період до 14 години 30 хвилин 14.01.2020 включно та не скасовує її.

Отже, строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, встановлений цією ухвалою суду, має рахуватися з 14 години 30 хвилин 14.01.2020 до 14 години 30 хвилин 13.03.2020 включно, що не порушує права обвинуваченого і не є триманням під вартою понад 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.331, ст.ст.194, 197, ст.ст.369, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відкласти розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на 13 годину 00 хвилин 20.01.2020 в залі судових засідань № 2 Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Викликати в судове засідання учасників кримінального провадження, доставити обвинуваченого ОСОБА_3 .

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою на 60 днів, тобто з 14 години 30 хвилин 14.01.2020 до 14 години 30 хвилин 13.03.2020 включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1