Справа №345/1054/20
Провадження № 1-кс/345/391/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2020 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 19.02.2020 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
До слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в якому слідчий просить накласти арешт на речі, які були вилучені 20.04.2020 року під час проведення обшуку квартири по АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що в чергову частину Калуського ВП ГУНП поступило повідомлення про те, що в період часу з 19.00 год. 18.02.2020 року по 07.00 год. 19.02.2020 року, невідома особа, перебуваючи у АДРЕСА_2 , шляхом відважування металопластикових вхідних дверей проникла про приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та вчинила крадіжку побутової хімії та засобів гігієни.

В ході проведення санкціонованого обшуку в межах даного кримінального провадження по місцю проживання ОСОБА_4 виявлено та вилучено ряд речей. Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 20.04.2020 року дані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000217 від 19.02.2020 року, за ч.3 ст.185 КК України. З метою збереження речових доказів, унеможливлення їх зникнення, втрати чи пошкодження, а також настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт на дане майно.

Вивчивши зміст клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про повернення клопотання прокурору, оскільки зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Так, у поданому клопотанні не зазначено підстав для накладення арешту на речі, які були вилучені 20.04.2020 року під час проведення обшуку квартири по АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення,зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Водночас, в порушення вказаних вимог, слідчим жодним чином не обґрунтовано, яким чином вилучені взуття, одяг, мобільні телефони, предмет схожий на пістолет, 11 предметів циліндричної форми, схожих на патрони, та інші речі, на які слідчий просить накласти арешт, відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України і можуть бути використані як докази під час розслідування саме кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тобто за фактом крадіжки побутової хімії та засобів гігієни.

В поданому клопотанні слідчий в якості підстави арешту майна зазначає «тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку». Проте така «підстава» є по суті визначенням самого поняття «арешт майна».

Отже, підстава арешту майна в розумінні абзацу 1 ч.1 ст.170 КПК України слідчим не вказана.

Також клопотання не містить відомостей про власника (володільця) вилученого майна, за участі якого слідчий суддя має розглянути клопотання про його арешт, а також не містить посилання на докази, які підтверджують кому саме належить на праві власності чи користування вилучене майно або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження певними особами таким майном.

За таких обставин, з огляду на чітко встановлені строки розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя не мав би можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України щодо повідомлення володільця майна про дату та час розгляду вказаного клопотання. В свою чергу не виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, призведе до порушення прав володільця тимчасово вилученого майна.

Таким чином, слідчим не дотримані вимоги ст. 171 КПК, що є підставою для повернення клопотання прокурору у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України.

Керуючись вимогами ст. 116, 117, 171, 172 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 19.02.2020 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна - повернути прокурору Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Встановити прокурору строк в сімдесят дві години з моменту отримання даної ухвали для усунення недоліків. Після спливу встановленого строку, вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя