18.05.2020 Єдиний унікальний номер 205/4813/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 10000142 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 29.04.2019 року, близько о 17 годині 45 хвилин, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, для використання у власних потребах, взявши з собою один мішок, прибув на залізничну станцію Діївка Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка розташована в адміністративно-територіальних межах Новокодацького району м. Дніпра, з метою набрати вугілля з вагону у вказаний мішок. Цього ж дня, знаходячись у зазначеному місці, ОСОБА_3 побачив, що на 12 залізничній колії стоїть вагон № 65229478 за відправкою № 45684016 станція Діївка Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» - станція Запоріжжя-Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з вантажем - вугілля (горіх коксовий), що належить Приватному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний завод». У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 29.04.2019 року, близько о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, підійшов до вказаного вагону № 65229478 та заліз на нього. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 наповнив принесений із собою один порожній мішок 34 кг. вугілля (горіх коксовий), із вказаного вагону, що належить Приватному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний завод», скинув даний мішок з вугіллям на землю, після чого зліз із вагону, взяв мішок у руки і покинув місце скоєння кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення майна з вагону № 65229478 за відправкою № 45684016 станція Діївка Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» - станція Запоріжжя-Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» 34 кг. вугілля (горіх коксовий), що належить Приватному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний завод», вартість якого становить 273 гривні 70 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах та час таємно викрав майно, а саме, вугілля (горіх коксовий), що належить ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», спричинивши потерпілому майнову шкоду.
Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), правильно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, не одружений, який на утриманні не має малолітніх або неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 19/12.1/604 від 16.05.2019 року, витрати на яку складають 628,04 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в один рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 628,04 грн. (шістсот двадцять вісім гривень 04 копійки), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 19/12.1/604 від 16.05.2019 року.

Речові докази, якими було визнано один мішок вугілля, а саме, 34 кг. вугілля (горіх коксовий), який було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ПрАТ «ДМЗ» вважати повернутим потерпілому ПрАТ «ДМЗ» за належністю;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1