Справа № 137/331/20
Провадження №11-кп/801/640/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

у складі :

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого Бесідовського

адвоката ОСОБА_7

представника установи Літинської ВК №123 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду у місті Вінниці апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 27.03.2020 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_7 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із клопотанням про застосування до засудженого ОСОБА_9 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що за період відбування покарання ОСОБА_9 характеризується позитивно, стягнень не має. Працевлаштований, до роботи ставиться сумлінно та добросовісно. Має два заохочення.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 27.03.2020 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_9 відмовлено з тих підстав, що засуджений ОСОБА_9 , відбуваючи покарання у Літинській ВК №123, своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. Згідно характеристики засудженого ОСОБА_9 , яка міститься в матеріалах особової справи від 18.02.2020 (а.с. 29), останній за час перебування у Літинській ВК № 123 характеризується посередньо. По прибуттю в установу працевлаштованим не виробництві установи не був з власних переконань. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає виконання на інших засуджених. Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення від 18.02.2020 (а.с. 30) засуджений ОСОБА_9 за весь період перебування в установі двічі притягався до дисциплінарної відповідальності. Також наявні 2 заохочення від 02.04.2019 та 15.10.2019.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з висновком суду, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на невідбутий строк покарання, який становить 1 рік 7 місяців 25 днів. Вимоги мотивує тим, що в суді першої існтанції прокурора та представником установи було підтримано його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 . ОСОБА_9 є учасником АТО, інвалідом 3 групи, якому відповідно до МСЕК йому протипоказана праця з навантаженням, отримав два заохочення, невідбута частина покарання становить 1 рік 8 місяців, що більше чим перевищує 2/3 відбутого строку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_9 захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього, думку представника установи Літинської ВК №123 ОСОБА_8 , який не заперечував проти апеляційної скарги адвоката та зазначив, що, вважає, що ОСОБА_10 можливо звільнити умовно-достроково від відбування покарання, оскільки він довів своє виправлення; міркування прокурора, який вважає, що ухвала районного суду є законною, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 - підлягає задоволенню.

До таких висновків суд дійшов з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

ОСОБА_9 відповідно до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.02.2018 року вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року залишено без змін. Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.02.2019 року вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28.02.2018 року змінено. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України додатково зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 22 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 на даний час відбуває покарання у державній установі «Літинська ВК №123».

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання, про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні, а тільки зазначив, що ОСОБА_9 за час перебування у Літинській ВК № 123 характеризується посередньо, працевлаштованим не виробництві установи не був з власних переконань, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає виконання на інших засуджених, двічі притягався до дисциплінарної відповідальності, два рази заохочувався, своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

З такими висновками районного суду, на переконання апеляційного суду, погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення «може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення . При цьому КВК України визначає «виправлення» як «процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки».

Так, відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Так, згідно до вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

З характеристики на засудженого ОСОБА_9 , виданої державною установою «Літинська ВК №123» вбачається, що ОСОБА_9 відбуває покарання у вказаній установі з 20.03.2018 року, початок строку покарання з 29.02.2016 року, кінець строку 27.02.2022 року; станом на 27.02.2020 року відбув 3/4 частини строку покарання. В період з 29.10.2018 року по 06.11.2018 року ОСОБА_9 перебував на лікуванні у Стрижавській ВК №81, де характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. За час відбування у державній установі «Літинська ВК №123» покарання ОСОБА_9 характеризується посередньо, допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Двічі заохочувався. На виробництві установи влаштований не був з власних переконань. Не приймає участі у суспільному житті відділення, свідомо уникає виконання робіт з благоустрою установи. Дотримується ввічливих та правомірних відносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи, має охайний зовнішній вигляд, спальне місце утримує в чистоті і порядку. Виконує роботи з самообслуговування, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Відповідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, наявних в особовій справі засудженого ОСОБА_9 , останній два рази заохочувався і двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності (а.с.№30).

В судовому засіданні в суді першої інстанції та при апеляційному перегляді ,представник державної установи «Літинська ВК №123» зазначав, що засуджений ОСОБА_9 характеризується позитивно, довів своє виправлення, і до нього може бути застосовано положення ст. 81 КК України. Прокурор в судовому засіданні в суді першої інстанцїї також вважав за можливе застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення. Вказана послідовна позиція уповноважених представників установи не може залишитись поза увагою суду, оскільки вказані особи є компетентними представниками органу, який відає виконанням покарання, як того вимагає закон.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що за період перебування ОСОБА_9 характеризується посередньо з тих підстав, що він не був працевлаштований. Разом з тим, відповідно довідки серії «12 ААБ» до акта огляду МСЕК №085424 ОСОБА_9 має інвалідність і йому протипоказано помірне (значене) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці.

Крім того, ОСОБА_9 є учасником АТО, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Вказані обставини узгоджуються з доводами апеляційної скарги адвоката та його клопотанням.

З матеріалів особової справи, крім того, вбачається, що засуджений дотримується правил внутрішнього розпорядку, не вчиняв останнім часом порушень режиму відбування покарання, на інших засуджених негативно не впливає.

Крім того, ОСОБА_9 має два заохочення (постанова від 02.04.2019 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки оголошено подяку; постанова від 15.10.2019 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки оголошено подяку) (а.с. №30), які перекривають два стягнення, отримані ОСОБА_9 значно раніше у 2018 році.

Термін дії стягнення рік, вже минув, а послідуючі подяки свідчать про виправлення засудженого, що в свою чергу свідчить про досягнення мети покарання.

Згідно п.2 ч.1ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Відповідно до викладеного, суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав відмови в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про застосування до засудженого ОСОБА_9 умовно-дострокового звільнення суперечать фактичним обставинам справи, відповідно апеляційний суд вбачає наявність підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , і задоволення його клопотання про умовне дострокове звільнення ОСОБА_9 від покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 9, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 27.03.2020 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_9 , - скасувати.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_9 -задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 умовно достроково від відбування покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року, строком на один рік 8 місяців 28 днів.

Ухвалу оскарженню не підлягає.

Судді: