Справа № 204/605/20
Провадження № 1-в/204/817/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника сектору ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Москва, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Чечелівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування подання зазначено, що 29.01.2020 ОСОБА_5 засуджений вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили 10.03.2020. До Чечелівського РВ надійшов та прийнятий до виконання 06.04.2020. 13.04.2020 засудженому роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням. 17.03.2020 ОСОБА_5 засуджений вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили 17.04.2020. У вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.03.2020 не враховане невідбуте покарання, призначене вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2020. Враховуючи викладене, керуючись п.п.11, 14 ч.1 ст.537, ч.2 ст.539 КПК України, просить суд вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
В судовому засіданні представник Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підтримала подання та просила суд його задовольнити.
Прокурор не заперечував проти задоволення подання.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Неявка засудженого не перешкоджає розгляду подання.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2020 ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Згідно з розпорядженням зазначений вирок набрав законної сили 10.03.2020.
Вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.03.2020 ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Згідно з розпорядженням зазначений вирок набрав законної сили 24.06.2020.
В постанові Верховного Суду від 23 вересня 2019 року було викладено правозастосовну позицію, відповідно до якої, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч.4 ст.70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст.75 КК України.
Об`єднана палата виходила з того, що самостійне виконання вироків порушує приписи ч.4 ст.70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в ч.1 ст.70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань. Зміст ст. 70 КК України не передбачає самостійного виконання вироків.
Саме тому суд при призначенні покарання за злочин (злочини), про який (які) стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання від відбування якого особу звільнено згідно положень ст.75 КК України, має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком із урахуванням всіх вчинених злочинів.
При призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд, виклавши відповідні мотиви, має встановити тривалість іспитового строку (в межах визначених ст. 75 КК України), з урахуванням кількості вчинених злочинів, форми вини, виду умислу чи необережності, мотивів та мети, якими керувався винуватий, стадії вчинення злочину, конструкції складу злочину (формальний, матеріальний, усічений), характеру та ступеню суспільної небезпеки вчинених злочинів та особи обвинуваченого, форми та виду співучасті, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо. Не засновані на змісті закону про кримінальну відповідальність та КПК аргументи про те, що в таких випадках вирішення судом під час ухвалення вироку чи постановлення ухвали питання про призначення покарання відповідно до вимог частин 1 - 4 ст. 70 КК України, а після цього також про звільнення від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, є переглядом та подальшою зміною судового рішення, що здійснюється поза встановленою кримінальним процесуальним законом процедурою та суперечить змісту засад обов`язковості судових рішень (ч. 2 ст. 21 КПК України), забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 24 КПК України). Кримінально-правові норми, що визначають підстави, межі та порядок призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України), недвозначно вимагають від суду вирішити питання про призначення остаточного покарання і, в цій частині, дослідити питання, раніше вирішене судовим рішенням з урахуванням встановлених на той час обставин, щодо призначеного особі виду та розміру покарання зважаючи на виявлення злочинів, про вчинення яких раніше не було відомо. Суд, таким чином, не здійснює вторгнення в раніше прийняте судове рішення, не переглядає і не змінює його, а з урахуванням такого рішення та його правових наслідків, ухвалює власне, на підставі і в порядку визначеному нормами матеріального та процесуального права, передбачених статтями 70, 72, 75 КК України, Розділів IV та V КПК України.
Виходячи з постанови ВС від 23 вересня 2019 року, суд не може постановити виконувати існуючі вироки самостійно, а тому в даному випадку суд повинен застосовувати ч.4 ст.70 КК України та призначити остаточно покарання, а потім вирішити питання про можливість застосувати ст.75 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики в порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Судом встановлено, що після постановлення вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2020 за яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_5 визнано винним ще й у іншому злочині, за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.03.2020, за яким йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,вчиненим до постановлення вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2020, суд, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23 вересня 2019 року,на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.03.2020, більш суворим, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2020, остаточно призначає ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільняє ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Керуючись ч.4 ст.70 КК України, п.11, ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
Подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2020, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1