Дата документу Справа № 336/7523/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/7523/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/271/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

захисника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 26 лютого 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого.

Як вбачається з матеріалів провадження, захисник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій зазначила, що 13.01.2020 року представником неповнолітньої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 слідчому СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_8 керуючись ст. 220 КК України було подано клопотання про призначення та проведення слідчого експерименту в рамках досудового розслідування за № 0002173.

20.01.2020 року адвокатом ОСОБА_7 було отримано відповідь на клопотання, відповідно до якої, клопотання щодо проведення слідчого експерименту розглянуто та задоволено. Однак, виходячи з повного змісту, вбачається, що клопотання було задоволено частково оскільки свідчим було запропоновано провести слідчий експеримент лише за участю потерпілої та свідка ОСОБА_9 .

Посилаючись на положення ст. 303 КК України, адвокат ОСОБА_7 просила суд визнати бездіяльність, що полягає у невинесенні постанови про часткову відмову у задоволенні її клопотання незаконною та зобов`язати слідчого провести слідчий експеримент за участю потерпілої, її законного представника, захисника, а також всіх свідків.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 , слідчий суддя вказав, що ч. 2 ст. 220 КПК України не визначає процесуальний строк для слідчого для винесення постанови про відмову (часткову відмову) в задоволенні клопотання та строку для вручення чи надсилання її заявнику, тому прийшов до висновку, що вказана скарга не може бути розглянута в порядку передбаченому ст. 303 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним рішенням зазначила, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилаючись, на положення ч. 1 cт. 240 КПК та ч. 3 cт. 93 КПК, вважає, що проведення слідчого експерименту за участю потерпілої, її законного представника, захисника, а також всіх свідків, які були присутні під час нанесення тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_6 є необхідною умовою прийняття процесуального рішення щодо складення обвинувального акту. Просить визнати бездіяльність слідчого щодо невинесення постанови про часткову відмову у задоволені клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 незаконною, визнати бездіяльність слідчого щодо не проведення слідчих дій незаконною та зобов`язати слідчого провести зазначений експеримент.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Рішення слідчого судді щодо відмови у відкритті провадження колегія суддів знаходить таким, що відповідає наведеним вище вимогам.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та/або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.
Однак, слід зауважити, що адвокатом не оскаржується бездіяльність з приводу не розгляду слідчим клопотання в порядку ст. 220 КПК України, натомість оскаржується саме бездіяльність щодо невинесення певного процесуального рішення, що не узгоджується із чітко визначеними ст. 303 КПК України формами бездіяльності для її оскарження.
З цього приводу слід також зауважити, що адвокат, з посиланням на певний лист органу досудового розслідування, саме зазначає про розгляд слідчим заявленого нею клопотання щодо проведення слідчих дій, але висловлює незгоду із формою відповіді і посилається на положення п.1ч.1 ст.303 КПК України.
Судова колегія вважає необхідним акцентувати увагу на змісті п.1 ч.1 ст.303 КПК України, відповідно до якої на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають, зокрема у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як обгрунтовано зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, вимоги скарги заявника не узгоджуються з приписами ст. 303 КПК України, оскільки ч. 2 ст. 220 КПК України не визначає процесуальний строк для слідчого для винесення постанови про відмову (часткову відмову) в задоволенні клопотання. Натомість про результати розгляду заявленого адвокатом клопотання слідчий повідомив його ініціатора, що не оспорюється апелянтом.
При цьому слід зазначити, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі забезпечується можливість безперешкодно звернутися до суду для вирішення певного питання за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини наголошував, що право на доступ до суду (закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (рішення у справах «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Слідчий суддя у кримінальному провадженні, згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України, вирішує лише ті питання, на розгляд яких його уповноважує закон, в той час як в поданій скарзі її ініціатор виносить на розгляд питання, які не охоплюються ч.1 ст.303 КПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про прийняття слідчим суддею законного рішення, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4