Справа №:755/8776/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" лютого 2020 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0000985 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не військовозобов`язаного, одруженого, маючого малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження №0000985 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 13.03.2020 року.

В даному судовому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судове провадження не було завершено до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на його думку, ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також обставини, які були раніше підставою для обрання та продовження зазначеного запобіжного заходу в даний час продовжують існувати. Зокрема, прокурор вважає, що обвинувачений може перешкоджати розгляду кримінального провадження, що було здійснено ним і під час досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілих. Враховуючи підвищену суспільну небезпеку злочину та його невідворотні наслідки, прокурор просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначаючи розмір застави.

Представники потерпілих адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтримали думку прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, пояснивши, що заходів до відшкодування потерпілим завданої шкоди обвинуваченим не вжито до теперішнього часу.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_9 і ОСОБА_10 заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись відсутність підстав та ризиків, тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність родини та неповнолітніх утриманців, неумисне вчинення ним злочину, просили суд обрати обвинуваченому інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисників.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, а також заподіяло тяжкі тілесні та середньої тяжкості ушкодження потерпілим, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, офіційно ніде не працює, законних джерел доходу не має.
Згідно обвинувачення, будучи неодноразово притягнутий судом до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (останній раз за ч.3 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років), ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені вказаного злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило у тому числі загибель кількох осіб.
Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд, крім іншого, враховує тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, ризик повторення чи продовження ним протиправної поведінки.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , на думку суду, дають підстави для висновку, що існують з боку обвинуваченого ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При цьому наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній має родину та малолітніх дітей, постійне місце проживання, раніше не судимий, на що посилається сторона захисту, як на одну з підстав для зміни запобіжного заходу, на думку суду не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки, що його створює обвинувачений для себе особисто та суспільства в цілому, у тому числі у зв`язку з його неодноразовим притягненням до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та продовження керування, незважаючи на позбавлення такого права судом, що стороною захисту не заперечується.
Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, суду не надані.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховані судом при вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, та відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні злочину, який спричинив загибель людей, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.9, 177-178, 181, 183, 331, 369-372КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 19 квітня 2020 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання керівнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м.Києва.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1