У Х В А Л А
21.12.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_4 ,
- прокурора ОСОБА_5 ,
- обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
- захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 09.03.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України,
ВСТАНОВИВ :
В сьогоднішнє судове засідання за належним викликом не з`явилися потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , причин своєї неявки не повідомили, будь-яких клопотань наразі не представили. У зв`язку з їх неявкою прокурор заявив клопотання про відкладення судового розгляду, проти чого не заперечували інші учасники провадження.
Прокурор також заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на неможливвість завершення судового розгляду в межах залишку строку дії чинного запобіжного заходу стосовно останнього, який закінчується 26.12.2019 року. Вказав про недостатність застосування до ОСОБА_7 жодного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки існує необхідність запобігання ризикам щодо його переховування від суду, можливості незаконного впливу обвинуваченим на свідків, а також можливості вчинення іншого злочину, що не зменшились до тепершнього часу. На підтвердженння існування заявлених ризиків зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не одружений, тому не має офіційного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків для його стримування від зміни місця проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності за пред`явленим обвинуваченням; будучи обізнаним з відомостями про осіб та місце проживання потерпілих та свідків, здатен незаконно впливати на них; натомість тяжкість покарання у разі визнання його винуватим поглиблює ризик у будь-який час залишити місце проживання задля уникнення відповідальності. У зв`язку з цим просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою, зауваживши лише власну незгоду з кваліфікацією його дій в частині обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України.
Захисник ОСОБА_9 заперечив стосовно продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_7 , вважаючи необгрунтованими заявлені прокурором ризики та вказуючи на відсутність достатніх доказів висунутого ОСОБА_7 обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_12 підтримали думку захисника ОСОБА_9 .
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить наступного.
Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до положень ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, попередньо продовжений ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.10.2019 року термін якого спливає 26.12.2019 року, та в межах якого неможливо закінчити судовий розгляд з потреб допиту учасників провадження та дослідження доказів, суд виходить з необхідності запобігання ризикам, визначених статтею 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, відтак за пред`явленням йому обвинуваченням у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину не існує встановлених законом обмежень неможливості застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Із врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його зрілого віку, характеру та обсягу висунутого звинувачення, тяжкості покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, які аргументовано прокурором, та які не спростовані стороною захисту самим лише запереченням доведеності їх стороною обвинувачення, судом не встановлено будь-яких об`єктивних відомостей про суттєве зменшення або відсутність ризиків можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду, а також протиправно впливати на свідків або вчинити інший злочин, які з високою вірогідністю визначаються існуванням у нього непогашеної судимості за вчинення з нетривалими інтервалами часу умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, відсутністю об`єктивних відомостей про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а таклж постійних та легальних джерел доходу; його обізнаністю про осіб та місце проживання свідків та потерпілих, безпосередні показання яких у встановлений законом спосіб допиту судом ще не отримані та за інших обставин може бути використане всупереч інтересам правосуддя.
З урахуванням наведених обставин у їх сукупності суд наразі не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 жодного з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки вони є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Тому застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу є виправданим у даному конкретному випадку з огляду на наведені потреби забезпечення суспільних інтересів та права на справедливий розгляд справи судом і запобігання переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, які превалюють над принципом поваги до особистої свободи, у зв`язку з чим строк його тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів, виходячи з потреб здійснення судового провадження,
Виходячи з обставин висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні ним із застосуванням насильства злочину, пов`язаного із посяганням на життя працівників правоохоронного органу, відсутні підстави для визначення стосовно нього розміру застави .
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 291, 325, 331, 350 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задоволити.
Відкласти судове засідання на 10 годин 30 хвилин 12.02.2020 року з повторним викликом учасників провадження.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.03.2019 року, продовжити на 60 днів, тобто до 18.02.2020 року включно.
Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді