Номер провадження: 11-сс/813/2083/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2019 року про накладення арешту на предмети, які були вилучені під час обшуку, проведеного в рамках кримінального провадження за №0001743 від 28.05.2019 року,-
встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0001743 від 28.05.2019 року та накладено арешт на предмети, що були вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківська картка № НОМЕР_1 , 103 купюри номіналом по 500 гривень, 2 купюри по 20 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра 50 Євро, 1 купюра долар США, мобільний телефон марки «Самсунг Джі 7», ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Ксіомі МІА2№, ІМЕІ: НОМЕР_3 .
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна в частині накладення арешту на мобільний телефон «Ксіомі МІА2№, ІМЕІ: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 і зобов`язати слідчого повернути вилучене майно ОСОБА_8 , оскільки остання не має жодного відношення до кримінального правопорушення і не є підозрюваною чи обвинуваченою у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_7 та власницю майна ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу та повернути вилучене майно; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З клопотання слідчого вбачається, що слідчим відділом Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001743 від 28.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КПК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , з метою незаконного збагачення і протиправного отримання грошових коштів, шляхом збуту наркотичних засобів, налагодив канал постачання, організував систематичне незаконне придбання, перевезення, зберігання та збут наркотичних засобів на території м. Одеси.
Крім того, в ході досудового розслідування отримана інформація про можливу причетність до вчинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_10
22.11.2019 року, було проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено велику кількість різноманітних речовин, а саме рослинного походження, порошкоподібних, кристалічних та пігулок. В ході обшуку було проведено експрес-тест порошкоподібної речовини білого кольору, який вказав на алколоїдну основу, про що свідчить приналежність даної речовини до наркотиків. Під час обшуку виявлено та вилучено банківська картка № НОМЕР_1 , 103 купюри номіналом по 500 гривень, 2 купюри по 20 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра 50 Євро, 1 купюра долар США, мобільний телефон марки «Самсунг Джі 7», ІМЕІ: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Ксіомі МІА2№, ІМЕІ: НОМЕР_3 .
Таким чином, в клопотанні слідчого підставою та метою для накладення арешту на майно зазначено, що арешт необхідний для збереження доказу, який містить на собі відомості або сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.1, п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що вилучене майно є доказом у кримінальному провадженні, оскільки містить на собі відомості або сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв`язку з чим з метою збереження доказу та запобігання ризиків, наклав арешт на вилучене майно.
Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вилучене майно є доказом у кримінальному провадженні, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також могли зберегти на собі сліди злочину.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що арештоване майно зазначене в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді відповідає критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а доводи апеляційної скарги представника власника майна щодо незаконності ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_8 з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування та встановленню істини у кримінальному провадженні. Адже в ході апеляційного перегляду ОСОБА_8 підтвердила, що вилучений мобільний телефон містить інформацію про осіб, причетних до кримінального правопорушення, у зв`язку з чим наявна в ньому інформація, на думку апеляційного суду, дійсно має доказове значення, а можливість тимчасового його вилучення та накладення арешту передбачено законом з метою захисту суспільного інтересу, що в даному випадку переважає інтерес власника майна.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2019 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4