Справа № 946/2104/20
Провадження № 1-кс/946/658/20
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

08 квітня 2020 року слідча суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшої слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного, який називає себе ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно особи, яка називає себе:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ізмаїла Одеської області, громадянин України, розлучений, не працює, професійно-технічна освіта, немає постійного місця проживання та реєстрації, раніше не судимий у відповідності до ст.89 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

І СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 08.04.2020 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернувся начальник СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 із клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

1.2. В обґрунтування клопотання начальник СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 посилається на те, що в провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000524 від 05.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та вказує на те, що 05.04.2020 року близько 18:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у покинутому приміщенні гаражу, розташованого на відстані близько 80 м від приміщення диско-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, маючи умисел спрямований на заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень, за допомогою ножа, наніс не менше трьох ударів в різні частини тіла ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: торокообдомінального колото-різаного проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, гемоперитонеум, колото-різаного поранення пахової області з права, гематоми машонки, сліпого колото-різаного поранення правого стегна, гемарогічного шоку ІІІ ступеня, постгеморогічної анемії, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

1.3. Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

1.4. 05.04.2020 року о 22:40 годині особа, яка називає себе ОСОБА_10 , затриманий та поміщений до ізолятору тимчасового тримання №9 ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27.

1.5. 06.04.2020 року особі, яка називає себе ОСОБА_10 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

1.6. Підставою для винесення клопотання стало те, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, протягом тривалого часу являється особою без простійного місця поживання та реєстрації, що може свідчити про його можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 , з яким вони разом проживали у покинутому приміщенні, та свідка ОСОБА_11 , який одночасно є як його знайомим так і знайомим потерпілого, шляхом прохання змінити покази або шляхом погроз. Крім того, підозрюваний ОСОБА_10 у минулому засуджувався за вчинення аналогічного злочину із застосуванням насильства та за вчинення якого відбував реальне покарання, вчинив злочин шляхом завдання ударів ножем в область життєво важливих органів потерпілого ОСОБА_9 , що характеризує його як суспільно небезпечну особу, та свідчить про наявність ризику вчинення інших злочинів, в тому числі й аналогічного характеру.

ІІ ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

2.2. Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.

2.3. Захисник не заперечував проти задоволення заявленого клопотання, посилаючись на те, що його підзахисний немає постійного місця мешкання та роботи, в державі введений карантин.

2.4. Підозрюваний підтримав захисника, пояснивши, що, дійсно, спричинив потерпілому ножові поранення, однак дещо при інших обставинах.

ІІІ КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАСТВО (КПК України)

Стаття 176. Загальні положення про запобіжні заходи
[…] 3. Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Стаття 177. Мета і підстави застосування запобіжних заходів
1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стаття 183. Тримання під вартою

1. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років […].
4. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини […].

Стаття 194. Застосування запобіжного заходу
1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

(А) Перевірка законності затримання особи в поряду статті 208 КПК України

4.1. Перша частина параграфу 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини вимагає негайного автоматичного перегляду посадовою особою, уповноваженою здійснювати судові функції, обставин затримання (Sabeur Ben Ali v. Malta, judgment of 29 June 2000, § 29).

4.2. З протоколу затримання від 05.04.2020 року вбачається, що особа, яка називає себе ОСОБА_10 , затриманий 05.04.2020 року о 22:40 хв.

4.3. Також зі змісту протоколу затримання слідує, що затриманому було повідомлено зрозумілою для нього мовою у вчиненні якого злочину він підозрюється, про що свідчить його власноручний підпис та підписи понятих.

4.4. За вказаних обставин слідчий суддя вважає, що затримання особи, яка називає себе ОСОБА_10 , без ухвали слідчого судді є законним та відповідає підставам, передбаченим п.1 ч.1 ст.208 КПК України.

(Б) Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини
(І) Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення
4.5. Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття «обґрунтована підозра» відповідно до мети підпункту «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю «обґрунтоване обвинувачення» й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття «обґрунтована підозра» і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.1990 р. у справі «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

4.6. Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

4.7. Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.1988 р. у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства», від 16.10.2001 р. «О'Хара проти Сполученого Королівства»).

4.8. Відповідно до матеріалів клопотання особа, яка називає себе ОСОБА_10 , підозрюється у тому, що своїми умисними діями, які виразилися у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

4.9. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що особа, яка називає себе ОСОБА_10 , може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що стверджується: протоколами огляду місця події від 05.04.2020 року, речовими доказами, які містять на собі сліди злочину, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.04.2020 року (а.с.16,17), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 06.04.2020 року (а.с.14) та іншими доказами в сукупності.

(ІІ) Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

4.10. У клопотанні начальник СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області вказував на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

4.11. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

4.12. У справі «Смирнов проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».
4.13. Щодо ризиків у цьому кримінальному провадженні, то із заявлених слідчим і прокурором ризиків на увагу заслуговують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, особа, яка називає себе ОСОБА_10 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до ч.1 ст.121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення для можливого ризику втечі, який однак повинен оцінюватися у світлі наведених у п.4.12. факторів. Тому слідча суддя, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, яка називає себе ОСОБА_10 , у сукупності з такими обставинами, як відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та реєстрації, а також відсутність місця роботи та офіційних джерел доходу.

4.14. Ризик незаконного впливу на свідка і потерпілого також є досить обґрунтованим, враховуючи початкову стадію досудового розслідування, відмінності у показаннях підозрюваного та потерпілого щодо обставин вчинення злочину.

4.15. Також, слідча суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого та прокурора про існування ризику вчинення особою, яка називає себе ОСОБА_10 , іншого кримінального правопорушення, в тому числі аналогічного характеру, з огляду на те, що він хоча і не має судимості у відповідності до ст.89 КК України, проте раніше притягувався до кримінального відповідальності за вчинення аналогічного злочину проти життя та здоров`я особи, що характеризує його як суспільно небезпечну особу
4.16. Вказані обставини у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор.

(ІІІ) Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

4.17. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, сукупність відомостей про особу, яка називає себе ОСОБА_10 , слідча суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти встановленим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
4.18. Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідча суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

5.1. За вказаних обставин, слідча суддя дійшла висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують тримання особи, яка називає себе ОСОБА_10 , під вартою, строком до 03 червня 2020 року, без визначення розміру застави згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання начальника СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно особи, яка називає себе ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

2. Застосувати до особи, яка називає себе ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», строком до 22 години 40 хвилин 03 червня 2020 року

3. Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1