Справа № 161/105/20 Провадження №11-сс/802/36/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 10 січня 2020 року (ЄРДР №0000793),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_9 .

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що слідчим не надано доказів того, що вилучені речі є об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуті кримінально-протиправним шляхом, підозрюваний не є власником майна, окрім того, ухвалою слідчого судді вже було відмовлено слідчому в аналогічному клопотанні, з висновками якої погодився і апеляційний суд.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та мотивованою, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчої, які підтримали апеляцію з викладених в ній підстав, захисника, який заперечив доводи апеляції, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчий суддя при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог вимог Конституції України та чинного законодавства.

Статтями 172, 236 ч.7, 171 ч.5 КПК України, регламентовано поняття тимчасово вилученого майна, порядок та строки звернення з клопотанням про його арешт.

Слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що питання обґрунтованості арешту даного майна вже перевірялось як слідчим суддею, так і апеляційним судом 10 грудня 2019 року, при цьому було відмовлено в його арешті.

Тому з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 10 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді