Дата документу 27.12.2019 Справа № 320/4552/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/4552/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1200/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 304 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

у режимі відеоконференції з приміщення Херсонського міського суду Херсонської області: апелянта представника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою представника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И Л А:

До слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга Управління поліції охорони в Херсонській області на бездіяльність заступника начальника Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, щодо невжиття належних заходів для забезпечення присутності представника Управління поліції охорони під час розгляду клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи та можливості ставити питання експертові, висловлювати свої пропозиції та зауваження, визначених вимогами ст. 223 КПК України.
Ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за вказаною скаргою Управління поліції охорони в Херсонській області на бездіяльність слідчого.
Мотивуючи таке рішення, слідчий суддя зазначив, що скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, а реалізація прав сторони кримінального провадження можлива шляхом звернення в порядку ст. 244 КПК України до слідчого судді, який може доручити проведення експертизи експерту чи експертній установі.

В апеляційній скарзі представник Управління поліції охорони просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати слідчого суддю відкрити провадження за скаргою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що доступ до правосуддя забезпечений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 24 КПК України.

Посилаючись на загальні засади кримінального провадження, у тому числі на положення ч. 2 ст. 7 КПК України, згідно з якими зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом, вважає, що у разі оскарження ухвали, яка прямо не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ст. 244 КПК України, слідчий суддя не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 304 КПК України. Право на оскарження такого рішення слідчого підлягає забезпеченню на підставі п.17 ч. 1 ст. 17 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли, положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження. При цьому апелянт посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23.05.2018 р.

Тому, на думку апелянта, за умови неоднозначного питання кримінального провадження загальні засади мають пріоритет ніж положення КПК України, що визначають процедури, зокрема розгляд слідчим суддею клопотання про призначення експертизи.

Зазначає, що бездіяльність заступника начальника Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі щодо розгляду клопотання із порушенням процедури проведення слідчих (розшукових) дій без вжиття належних заходів для забезпечення присутності представника Управління поліції охорони під час проведення слідчої (розшукової) дії, визначених ст. 223 КПК України, без роз`яснення прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, є протиправною та такою, що порушує право на майбутній належний захист та вимоги КПК України щодо процедури отримання доказів, оскільки висновок експерта може стати доказом у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні апеляційного суду представник Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу, зазначила, що п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягала у не вчиненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що Управління поліції охорони в Херсонській області не є стороною кримінального провадження, оскільки провадження здійснюється не відносно юридичної особи, а стосовно її посадових осіб.
Заслухавши доповідь судді, апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, яка була проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений Параграфом 1 Глави 26 Кримінального Процесуального Кодексу України (статті 303-308).
При цьому, частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а саме:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Подання скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягають оскарженню, згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України є підставою для відмови слідчим суддею у відкритті провадження за нею.
Як вбачається із змісту скарги та апеляційної скарги, представник Управління поліції охорони в Херсонській області вважає, що бездіяльність заступника начальника Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, полягала у невжитті належних заходів для забезпечення присутності представника Управління поліції охорони під час розгляду слідчим суддею клопотання органу досудового розслідування про призначення судової товарознавчої експертизи та можливості ставити питання експертові, висловлювати свої пропозиції та зауваження, що визначено вимогами ст. 223 КПК України.
Проте такі дії або бездіяльність слідчого не можуть бути предметом перевірки слідчим суддею відповідно до наведених вище приписів кримінального процесуального закону.

Не є слушним посилання апелянта на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України як на підставу оскарження таких дій (бездіяльності) слідчого в контексті того, що слідчий суддя зобов`язаний виконати функцію судового контролю, встановивши, що права особи у кримінальному провадженні обмежені, адже законодавцем можливість оскарження поставлено в залежність від того чи передбачено це вказаною нормою.

Також безпідставним є посилання апелянта на положення ст. 223 КПК України, які на її думку, мають вищий пріоритет, ніж процедура розгляду клопотання про призначення експертизи, адже ні проведення судової експертизи, ні процедура її призначення слідчим суддею не віднесена до слідчих (розшукових) дій, вимоги до яких встановлює ст. 223 КПК України.

Є безпідставним посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р., оскільки зазначена постанова у справі № 237/1459/17 стосується постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, натомість у даному кримінальному провадженні звернення слідчого до слідчого судді із клопотанням про призначення експертизи та відповідне рішення слідчого судді за наслідком розгляду клопотання передбачено процесуальним законодавством (ст. 242-244 КПК України в редакції, чинної на момент проведення таких дій).

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на ч. 2 ст. 7 КПК України стосовно того, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, адже у цьому кримінальному провадженні спеціальне досудове розслідування (in absentia) не здійснюється.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що скарга, подана представником Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_7 до слідчого судді, не містила посилань на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які відповідно до ст. 303 КПК України підлягали оскарженню слідчому судді (у тому числі відсутні посилання на бездіяльність слідчого, яка полягала у невчиненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, як зазначила ОСОБА_7 в апеляційному суді), тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою згідно з ч. 4 ст. 304 КПК є законним, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність слідчого залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4