КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2,

суддів - ОСОБА_3, ОСОБА_5,

секретаря - ОСОБА_4,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6,

захисників - ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали скарги захисника особи, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 25.02.2020 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_1 до Російської Федерації, за апеляційною скаргою прокурора відділу міжнародного співробітництва Прокуратури Київської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року, якою скасовано постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 25.02.2020 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Російської Федерації,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 25.02.2020 року прийнято рішення про видачу до Російської Федерації ОСОБА_1 для притягнення до кримінальної відповідальності за п. «а», «з», ч.2 ст.126, ч.4 ст.111 КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 25.02.2020 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Російської Федерації скасовано.

Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на врахування тих обставин, що 02.03.2020 року ОСОБА_1 подав до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області заяву про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а тому виключена можливість фактичної передачі особи до прийняття остаточного рішення по вказаній заяві.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор відділу міжнародного співробітництва Прокуратури Київської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, вважає її незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано ті обставини, що на момент завершення регіональною прокуратурою екстрадиційної перевірки та прийняття 25.02.2020 року рішення центральним органом України про видачу ОСОБА_1, останній не подавав заяву про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідну заяву ОСОБА_1 до органів міграційної служби направив лише після завершення екстрадиційної перевірки, після прийняття центральним органом оскаржуваного рішення. При цьому ОСОБА_1 розшукується іноземною державою за злочини проти волі та життя особи, що виключає політичну вмотивованість розшуку вказаної особи.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу;

- захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги;

- ознайомившись з матеріалами скаргита обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 25.02.2020 року екстрадиційною перевіркою Прокуратури Київської області не встановлено обставин, передбачених ст.589 КПК та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_1, зокрема, враховано, що останній не має статусу біженця.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року скасовано постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 25.02.2020 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_1 до Російської Федерації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1, 4 ст.590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Як вбачається з вимог ст.589 КПК України, у видачі (екстрадиції) особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов'язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Згідно ч.2 ст.589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров'ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Відповідно до ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов'язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно з відповіддю ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 25.03.2020 року ОСОБА_1 02.03.2020 року звернувся до органів міграційної служби зі зверненням про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

При цьому набуття особою, відносно якої надійшов запит іноземної держави про видачу, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту виключає її видачу.

Таким чином, висновки оскарженої ухвали слідчого судді відповідають як вимогам кримінального процесуального законодавства України, так і вимогам Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею належним чином перевірено та досліджено докази та прийнято рішення на основі всебічно з'ясованих обставин, враховано дані про особу затриманого, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародного співробітництва Прокуратури Київської області ОСОБА_10, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року, якою скасовано постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 25.02.2020 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Російської Федерації, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_14 ОСОБА_13 ОСОБА_12