Справа № 128/326/20
УХВАЛА

17 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницького районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 Огли

перекладача ОСОБА_6 Огли

потерпілого ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000015 від 04.01.2020 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України, -

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотав про продовження строку тримання під вартою, враховуючи, що ризики, які стали підставою, для встановлення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли. Просив врахувати, що обвинувачені є раніш судимою особою, обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення за яке, зокрема, передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому можуть перешкоджати судовому слідству шляхом тиску на свідків та потерпілу, перебуваючи на волі можуть продовжувати вчиняти злочини та переховуватися від суду. Підставі для застосування більш м`яких запобіжних заходів не має. Також просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки підстав для повернення обвинувального акту згідно ст. 291 КПК України не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили суд про визначення міри запобіжного заходу застосувати до обвинуваченого міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а у випадку відмови у зміні запобіжного заходу застосувати заставу встановлену у попередній ухвалі суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав позицію прокурора, також просив прийняти до спільного розгляду з кримінальним провадженням цивільний позов до ОСОБА_5 .
Прокурор та обвинувачений проти прийняття позову не заперечили.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши матеріали обвинувального акту та додатки до нього, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду даного кримінального провадження.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пробацію» під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань. Підставою для застосування пробації є письмовий запит суду до органу пробації про надання досудової доповіді щодо обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною четвертою ст. 314-1 КПК України передбачені випадки, коли досудова доповідь не складається.
Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України слід доручити уповноваженому органу пробації складення для забезпечення суду досудовою доповіддю щодо обвинуваченого ОСОБА_5 . З огляду на вище викладене, суд вважає за необхідне витребувати досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Щодо клопотання потерпілого про накладення арешту на майно визначено у тексті позову, суд вважає за необхідне залишити дане клопотання без руху, у зв`язку з відсутністю сплати судового збору, конкретизації та обсягу майна, що підлягає арешту. Також суд вважає за необхідне вказати на те, що заява про накладення арешту подаються викладенням в окремому зверненні заяві, зі сплатою судового збору та конкретизацією майна.
Враховуючи зазначене суд вважає, за необхідне клопотання про забезпечення позову залишити без руху та вказати потерпілому на необхідність усунення вказаних недоліків.
Заслухавши думку учасників підготовчого провадження суд враховує, як вбачається з тексту обвинувального акту - обвинувальний акт містить всі необхідні відомості визначені за ст.291 КПК України. Клопотань щодо повернення обвинувального акту не поступило, клопотання щодо слухання кримінального провадження судом присяжних також не поступило, обвинувачений просить проводити розгляд справи колегією суддів. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, тому кримінальне провадження підлягає до призначення до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, одноособового судом.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 застосовано за рішенням суду тобто, у спосіб встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та був продовжений за ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Суд враховує, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 віднесені відповідно до ст.12 КК України до злочинів середньої тяжкості. Суд враховуючи, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , міру покарання, передбачену санкціями ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, відсутність у ОСОБА_5 соціально стримуючих факторів та соціальних зв`язків, дійшов до обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Дані обставини, в своїй сукупності, вказують про наявність ризиків передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Отже, всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до обвинуваченого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання ОСОБА_5 . Огли під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
У зв`язку із викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. ОСОБА_5 слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 2 місяців.
Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177,183,199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 177, 183, 199, 291, 314, 315, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000015 від 04.01.2020 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України, в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області на 26.06.2020 року на 10 год. 00 хв., одноособово у відкритому судовому засіданні.
Прийняти цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.
Визначивши за ОСОБА_7 статус цивільного позивача, за ОСОБА_5 статус цивільного відповідача.
Клопотання про накладення арешту на майно залишити без руху.
Роз`яснити позивачу що він має виправити вказані в ухвалі недоліки клопотання про накладення арешт, в строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Якщо в цей строк не будуть виправлені недоліки клопотання, то воно буде вважатися неподаним та повернуте позивачу.

Зобов`язати Вінницький МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, уродженця м. Баку, Республіки Азербайджан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . На тепер утримується в умовах СІЗО м. Вінниця.

Встановити строк представлення досудової доповіді до Вінницького районного суду Вінницької області - до 10.08.2020.
Копію ухвали направити до Вінницької МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Привокзальна 28) для виконання.
У судове засідання викликати прокурора, потерпілого, доставити обвинуваченого.
Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження не пізніше, ніж за п`ять днів до початку судового розгляду.
Клопотання прокурора задовільнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України, строком до 2 місяців до 15 серпня 2020 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 42 040,00 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержував коштів ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Депозит 0401, Код , Банк Державне казначейство України, м. Київ, МФО 820172).

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-Прибувати до суду за викликом суду;

-Не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_2 без дозволу суду;

-Повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

-Здати на зберігання до відповідних органів, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, щодо їх права на в`їзд з України та в`їзд в Україну;

-Утриматися від спілкування з особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

Якщо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП№1 м. Вінниці.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі 7 діб через Вінницький районний суд Вінницької області з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1