Справа № 438/556/20
Номер провадження 1-кс/438/110/2020
У Х В А Л А
про арешт майна

30 квітня 2020 року м.Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з начальником Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000173 від 27 квітня 2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, про арешт майна,

за участю учасників кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_5 ,-
в с т а н о в и в :

27 квітня 2020 року слідчий СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Бориславського міського суду, погодженим з прокурором, про накладення арешту на автомобіль «Toyota» моделі «Prado 2.7» 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , типу легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується згідно з дорученням від 08.04.2020 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , який є об`єктом кримінальних протиправних дій, а також заборонити користуватися та розпоряджатися вказаним майном.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 27.04.2020 до Бориславського відділення поліції надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_6 за фактом вчинення неправомірних тобто самовільних, всупереч установленому законом порядку дій щодо обміну його автомобіля марки «Toyota Prado», 2008 р.в., червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не встановленими особами, які своїми діями заподіяли значну шкоду його інтересам. Відомості за вказаним фактом 27.04.2020 внесено до ЄРДР за №0000173 за ст.356 КК України.
Крім цього, слідчий зазначив, що допитаний як потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 26 березня 2020 року на його мобільний телефон зателефонував його зять ОСОБА_7 та повідомив, що є пропозиція обміну його (потерпілого) автомобіля «Toyota» на автомобіль марки «Volkswagen Touareg» з доплатою, на що потерпілий погодився. Наступного дня неподалік будинку АДРЕСА_1 , про що усно домовились напередодні, ОСОБА_6 зустрівся з громадянином ОСОБА_8 , який займається перекупкою автомобілів. Вони передали один одному ключі та техпаспорти на вказані автомобілі, ОСОБА_6 також віддав 5 тис.дол.США, про що обумовили напередодні. ОСОБА_9 також повідомив, що реєстрацію вищевказаних автомобілів проведуть після закінчення карантинних заходів. 8 квітня 2020 року на мобільний телефон потерпілого зателефонував ОСОБА_9 , котрий повідомив, що необхідно виготовити доручення про право користування володіння та розпорядження автомобілем «Toyota», що належить ОСОБА_6 , на ім`я ОСОБА_10 та його батька ОСОБА_11 , аргументуючи це тим, що вони є покупцями цього автомобіля, що цього дня було зроблено. Проте, 22 квітня 2020 року потерпілий дізнався, що ОСОБА_9 стріляв з травматичного пістолета собі в голову, що насторожило потерпілого. Після цього він 23.04.2020 звернувся з письмовою заявою до нотаріуса щодо припинення дійсності вищевказаного доручення. Проте вищевказані громадяни повідомили, що ними укладено договір купівлі-продажу автомобіля, що внесло ще більше непорозумінь, оскільки автомобіль, котрий потерпілий виміняв на себе, ще не зареєстрував, а посередник перебуває в комі у лікарні.
Також слідчий зазначив, що вищевказаний автомобіль «Toyota Prado» 2008 року випуску є об`єктом кримінальних протиправних дій, підпадає під ознаки речей, визначених у ст.98 КПК України. Метою арешту вказаного автомобіля є збереження речових доказів. Підставою застосування арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, передачі та відчуження. Тому у відповідності до ст.98, ч.1, ч.2 ст. 167, ч.2 ст.168, ч.1, ч.2, ч.3 ст.170, 171 КПК України просить накласти арешт на вказане майно.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, дав пояснення, аналогічні змісту клопотання. Прокурор у судове засідання не з`явився.
Особа, у власності якої перебувало майно, - ОСОБА_6 у судове засідання не прибув. Його представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив проти накладення арешту на автомобіль.
Вислухавши учасників кримінального провадження, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У провадженні СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 27.04.2020 до ЄРДР за №0000173 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. Досудове розслідування проводиться за зверненням ОСОБА_6 за фактом вчинення неправомірних, самовільних, всупереч установленому законом порядку дій щодо обміну його автомобіля марки «Toyota Prado», 2008 р.в., червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не встановленими особами, які своїми діями заподіяли значну шкоду його інтересам.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З матеріалів клопотання вбачається, що власником автомобіля «Toyota» моделі «Prado» 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , типу легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є об`єктом кримінальних протиправних дій, є потерпілий ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 8006, дата першої реєстрації 25 червня 2009 року, дата реєстрації 08 травня 2015 року.
З клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є об`єктом кримінальних протиправних дій у кримінальному провадженні №0000173, має ознаки, визначені ч.1 ст.98 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Виходячи з аналізу положення ч.1 ст.98 КПК випливає, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.
Відповідно до положень абз.2 ч.10 ст.170 КПК, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на положення ч. 2 ст. 170 КПК, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання про арешт майна в межах кримінального провадження №0000173 є підставним, оскільки автомобіль «Toyota» моделі «Prado» 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , власником якого є потерпілий ОСОБА_6 , відповідає критеріям ст. 98 КПК - є об`єктом кримінально протиправних дій, та прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою попередження негативних наслідків, зокрема, з метою забезпечення збереження речового доказу, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, передачі та відчуження, необхідно накласти арешт на зазначений автомобіль, оскільки його незастосування може призвести до втрати доказів, перешкоджанню всебічного, повного досудового розслідування в кримінальному провадженні, з`ясуванню дійсних обставин події кримінального правопорушення. Таке обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.
Крім того, матеріали судового провадження, свідчать, що на даному етапі розслідування кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України,

у х в а л и в:

клопотання слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з начальником Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Toyota» моделі «Prado» 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , типу легковий універсал В, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є об`єктом кримінальних протиправних дій, та належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 8006, дата першої реєстрації 25 червня 2009 року, дата реєстрації 08 травня 2015 року ОСОБА_6 із позбавленням права користуватися та розпоряджатися вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Повний текст ухвали складено 30 квітня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1