Справа № 991/2280/20
Провадження1-кс/991/2329/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м.Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 , на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР)

ВСТАНОВИЛА:

До Вищого антикорупційного суду надійшла заява ОСОБА_3 (скаржника) в якій він просить про поновлення строку, якщо такий пропущений, та про наступне.

Викладається дослівно
1.Визнати протизаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ по недотриманню ними (впродовж 5-ти років) вимог ст.. 214 КПК України та зобов`язати відповідального від НАБУ внести відомості з заяви № 837 від 12.02.2020 по груповим службовим злочинам судді ОСОБА_4 по покриття нею злочинної діяльності НАБУ шляхом спотворення нею норм законів і діючої в порушення ст.. 303 і ст..214 КПК України на шкоду національним інтересам України і покриття корупції.

2.Одночасно просить та наполягає порушити структурою НАБУ кримінальне провадження по ст. 383 КК України до нього особисто за «наклепи» за службові злочини суддів України, яких по моїх справах вчинено тільки суддями понад 400-та злочинів навколо справи вбивства брата, і тільки близько 200-ті (половина) службових злочинів суддів, в переважній більшості Печерського криміногенного суддівства потрапили під невиконання більш 200-ти ухвал різних судів про порушення до суддів кримінальні провадження і які сховані поза компетенції слідства на національну поліцію корупціонерами-прокурорами САП ГПУ (Назар Холодницький і його криміногенна мафія) з загальної кількості не виконаних понад 1000чу судових ухвал по понад 1000-чу груповим злочином осіб правоохоронних органів навколо справи вбивства мого брата його власним сином при отягчающих обставинах розчлінення тіла на частини перед виносом з квартири.

3.Кримінальне провадження щодо судді ОСОБА_5 і кримінальне провадження щодо мене особисто по ст. 383 КК України об`єднати в одне провадження як взаємопов`язані і взаємовиключаючі одне-одного злочини. Про закриття будь-якого з 2-х, по друге: по протилежному злочину: або щодо судді ОСОБА_5 по покриття банди рецидивістів, орудоючої по НАБУ під керівництвом ОСОБА_6 , або до мене по ст. 383 КК України за наклепи, буде обов`язково доведене до судового вироку як взаємовиключаючі протилежні кримінальні провадження. Вважає, що тільки при розслідуванні «моїх наклепів» про злочини суддів, прокурорів, злочинів керівного складу ГПУ,САП ГПУ, прокуратури м. Києва і районної Солом`янської прокуратури м. Києва, злочинів по керівництвом НАБУ, СБУ і ДБР тільки в цьому випадку буде надано поштовх на завершення розслідування злочину умисного вбивства мого брата, що тільки ф може покласти кінець масовим кримінальним заворушенням і масовій службовій корупції по силовим структурам України, та втягнути їх у корупційні схеми не стійких до дотримання присяги суддів суддів судової системи України.

4.Зобов`язати надати витяг з ЄРДР (а не типову злочинну офіційну підробку у формі голої реєстрації групового злочину № 837 судді ОСОБА_5 , але без внесення достовірних і точних відомостей, як це практикується постійно) та надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, як це передбачено по КПК і постанову про призначення групи слідчих і групи прокурорів контролю.

Так, скаржник заявляє про те, що 12.02.2020 він подав через приймальню НАБУ за вх.№ С-С-3268 заяву з обґрунтуванням ознак корупційних злочинів по ч.2 ст.364 , ч.5 ст.191 , ч.5 ст.375 КК України вчинених суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 . Після отримання вказаного повідомлення уповноважені особи НАБУ не внесли відомості до ЄРДР відповідно до статті 214 КПК України.

Доводи сторін у судовому засіданні

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу, попросив її задовольнити.

Детектив НАБУ в судове засідання не з`явився. До суду надано письмове заперечення, відповідно до якого, представник Антикорупційного бюро за довіреність від 24.10.2019 за № 121, яка дійсна до 31 грудня 2020 року, просив розгляд скарги проводити без представника НАБУ. З приводу задоволення скарги заявника просив відмовити, пояснюючи це тим, що у заяві ОСОБА_3 від 12.02.2020 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального корупційного злочину, здійснення досудового розслідування якого віднесено до НАБУ. Крім того, у заяві не було зазначено і про обставини, що вказували б на вчинення особами дій, з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди та не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що могла бути завдана можливими неправомірними діями осіб заявнику, що в свою чергу є умовою для попередньої кваліфікації злочину за статтею 364 КК України. Крім того, вказану заяву ОСОБА_3 від 14.02.2020 за № 11-225/6365 було скеровано до Територіального управління державного бюро розслідувань розташованого в м. Києві. Таким чином, представник НАБУ зазначив, що бездіяльність з боку НАБУ, що може бути оскаржена в порядку статті 303 КПК України відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.
Мотивація суду

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників, слідча суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Скарга була прийнята до розгляду ухвалою слідчої судді.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду передбаченими статтями 318-380 КПК України.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті, тобто стосовно злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України (частина 2 статті 33-1 КПК України ).
Злочин, передбачений ст. 375 КК України, не належить до переліку злочинів, віднесених законом до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому слідчий суддя цього суду не уповноважений на розгляд питання щодо бездіяльності уповноважених службових осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про таке кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Щодо іншої частини скарги слідча суддя зазначає наступне.
Заявник зазначає, про вчинення злочину суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 передбачених ч.5 ст. 191 та ч.2 364 КК України, вказавши на те, що суддя Печерського районного суду 31.01.2020 прийняв завідомо неправосудне рішення, яке суперечить статті 214 КПК України, при цьому в порушення вимог статті 306 КПК України скарга була розглянута без присутності самого заявника, що призведе до критичних наслідків по покриттю масових службових злочинів НАБУ під керівництвом директора і співучасників. Такі дії судді, на думку заявника, полягають у пограбуванні державного бюджету в особливо великих розмірах.
Заявником ОСОБА_3 додано до матеріалів скарги лист Територіального управління ДБР вих. № 11-225/6365 від 14.02.2020, копію Витягу посадової інструкції керівника Управління по роботі з громадськістю НАБУ.
Слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України).

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Разом з цим, дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення злочинів суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 кримінальних правопорушень. Його доводи ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій суддів як таких що містять елементи корупційних злочинів.

При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб (ст. 126 Конституції України).

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді ухвалюється іменем України. Отже, суддя виступає як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави, а не приватна особа, до якої можна звернутися із позовом. Такий висновок наведено у постанові Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-28768 св 15. Крім цього, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч. ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів це один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись за межами передбаченого законом процесуального порядку.

З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.

При розгляді питання, що стосується не внесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013. Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді ОСОБА_4 ознак корупційних злочинів, відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними рішеннями при розгляді справи, слідча суддя дійшла висновку, що невнесення уповноваженою особою Національного антикорупційного бюро України відомостей заяви за заявою ОСОБА_3 від 12.02.2020 року не є протиправним, а тому у задоволенні скарги належить відмовити.

Крім того не підлягають задоволенню вимоги скаржника про зобов`язання надати йому належним чином засвідчені витяги з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого, про призначення групи слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні слідчий суддя визнає передчасними, оскільки згідно з положеннями КПК України витяг із ЄРДР надається після внесення відповідних відомостей, а пам`ятка про процесуальні права потерпілого, постанови про призначення групи слідчих та прокурорів може бути надана лише в межах наявного досудового розслідування.

Також не підлягають задоволенню вимоги скарги про визнання бездіяльності НАБУ протиправною та про порушення НАБУ кримінального провадження по ст.382 КК України особисто до скаржника за «наклепи» оскільки такі повноваження слідчого судді не передбачені КПК України та суперечать статті 307 цього кодексу

Керуючись ст. ст.. 216, 303, 304, 306,307 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідча суддяОСОБА_1