Справа № 729/393/20
1-кс/729/70/20 р.

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2020 р. слідчий суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1

за участю секретарки ОСОБА_2

власника майна ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 ,

прокурорки ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2020 року за №0000004,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна. Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11.04.2020 року було задоволене клопотання прокурора Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури та накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 ; мобільний телефон з двома сім картами та грошові кошти в сумі 8376 грн. Вважає, що на сьогоднішній день потреба у застосування арешту грошових коштів та автомобіля відпала, оскільки перебування належного йому автомобіля під арештом позбавляє його можливості належним чином доглядати за господарством, яке розташоване в с. Ярославка Бобровицького району. На даний час виконані всі необхідні для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні дії і подальше зберігання автомобіля на подвір`ї Бобровицького ВП може призвести до його псування та пошкодження, що унеможливить використання транспортного засобу в подальшому. Частина грошових коштів, на які накладений арешт (5600 грн.) надана йому донькою, ОСОБА_6 в борг, решта суми 2776 грн. належить йому, яку він отримав від продажу худоби. Грошові кошти на даний час дуже необхідні, так як він проживає з матір`ю, яка перебуває на його утриманні. Враховуючи викладене, просить клопотання задовольнити та скасувати арешт, накладений на транспортний засіб та грошові кошти.
В судовому засіданні заявник та його захисник клопотання підтримали та просили задовольнити його частково, скасувавати арешт автомобіля, який полягає в забороні володіння та користування транспортним засобом та скасувати арешт грошових коштів в сумі 5600 грн., які належать ОСОБА_6 . Пояснили, що при розгляді клопотання про накладення арешту на грошові кошти слідчим суддею не було з`ясовано кому належать дані кошти, а тому арешт накладено необґрунтовано.
Прокурорка заперечувала проти задоволення клопотання та вказала, що підстав для скасування арешту майна немає, жодних доказів того, що грошові кошти, на які накладено арешт належать ОСОБА_6 матеріали клопотання не містять, а з урахуванням того, що санкція інкримінованої ОСОБА_3 статті передбачає конфіскацію майна, надання дозволу на користування транспортним засобом може привести до його пошкодження, що в свою чергу призведе до знецінення майна.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вранці 08.04.2020 року вона позичила своєму батьку 5600 грн. готівкою. Кількість купюр вона не пам`ятає, але позичені грошові кошти були номіналом по 100, 200 та 500 гривень.
Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали, приходжу до такого висновку.
В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Бобровицького ВП Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2020 року за №0000004 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11.04.2020 року, клопотання прокурора Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задоволене; накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 2110 днз НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Нокія чорного кольору з сім картками мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які на праві власності належать ОСОБА_3 , а також грошові кошти в загальній сумі 8376 гривень.
Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Накладаючи арешт на майно власником якого є ОСОБА_3 , слідчий суддя враховував вимоги ч.1 ст. 170 КПК України, оскільки на час винесення ухвали мало місце існування сукупність підстав і розумних підозр вважати, що транспортний засіб, телефон та грошові кошти є доказами злочинів, відомості про які внесені до ЄРДР. Також вищезазначені речі в кримінальному провадженні визнані речовими доказами, згідно ст. 98 КПК України та винесена відповідна постанова. Крім того були враховані вимоги ч.2 ст. 170 КПК України, так як арешт майна допускався з метою збереження даних речових доказів, а також те, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а тому з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна слідчий суддя врахував, що незабезпечення схоронності вказаного майна підозрюваного ОСОБА_3 може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Посилання власника майна та адвоката на те, що частина грошових коштів належить не ОСОБА_3 , а дочці не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні. Зокрема, з дослідженого в судовому засіданні протоколу обшуку видно, що в ОСОБА_3 були вилучені грошові кошти в загальній сумі 8376 гривень. При цьому, були вилучені купюри номіналом по 100 та 200 гривень. Купюр номіналом 500 грн. не вилучалося взагалі, тому слідчий суддя критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_6 , яка стверджувала, що серед позичених ОСОБА_3 коштів також були купюри номіналом по 500 грн. і що саме кошти в сумі 5600 грн. належать їй. Окрім цього, як в клопотанні, так і в судовому засіданні не було зазначено та надано жодних доказів, підтверджуючих належність грошових коштів свідку.
Таким чином, при постановленні ухвали слідчим суддею враховані всі вимоги зазначені в ст. 170 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування арешту.
Враховуючи вищевикладене та те, що заявником та його адвокатом під час розгляду клопотання не було доведено, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а також враховуючи той факт, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України не закінчено, майно та грошові кошти, на які накладено арешт визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання про скасування арешту немає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 135, 174, 309, 376 КПК України, слідчий судя, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2020 року за №0000004 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1