г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5062/19
Номер провадження 1-кс/213/1532/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001281 від 20.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.12.2019 до суду надійшло вищезазначене клопотання слідчого про арешт майна, погоджене з прокурором, в якому слідчий посилається на те, що 19.12.2019 до чергової частини Інгулецького ВП КВП надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Перемоги, 37в, працює зал ігрових автоматів.

19.12.2019 даний факт зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Інгулецького ВП КВП за № 13801. За даним фактом відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.203-2 ч.1 КК України: зайняття гральним бізнесом.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення 20.12.2019, виїздом на місце події СОГ Інгулецького ВП КВП, був проведений огляд місця за адресою: АДРЕСА_1 , тобто приміщення, яке згідно з інформацією, отриманою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, не має власника, тобто інформація про власника відсутня.

Відповідно до довідки КП «Криворізьке БТІ» нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 .

Слідчий зазначає, що під час проведення огляду місця події, приміщення, яке є публічно доступним громадським місцем з вільним входом, було виявлено та вилучено 4 системні блоки: системний блок марки «ЕSРRІМО», з паперовою биркою «LDZ1119D», системний блок марки «ЕSРRІМО», з паперовою биркою «PL000087DT», системний блок марки «ЕSРRІМО», з паперовою биркою «PL000062DT», системний блок марки «HERKULES», з паперовою биркою «KOMPUTER07», за допомогою яких здійснювалось надання доступу до азартних ігор, оскільки, виявлені та вилучені системні блоки ніяким чином не зареєстровані, серійних номерів не мають, не опечатані, не мають відповідної нумерації, що дає обґрунтовані сумніви вважати що вони використовуються як термінал електронної системи прийняття ставок на лотерейні розіграші, як того вимагає Закон України «Про державні лотереї в Україні».

Власник даного майна на теперішній час не встановлений, жодних документів на зазначені системні блоки слідчому не надано, заяв та клопотань про їх повернення до СВ Інгулецького ВП КВП не надходило. Користувач зазначених комп`ютерних системних блоків, за участі якого був проведений огляд місця події, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відмовилась від дачі пояснень згідно ст.63 Конституції України.

Слідчий у своєму клопотанні просить постановити ухвалу про арешт майна, користувачем якого, на момент проведення огляду місця події, була ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події 20.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке є публічно доступним громадським місцем з вільним входом, із забороною користування, розпорядження системними блоками, а саме: комп`ютерний системний блок марки «ЕSРRІМО», з паперовою биркою «LDZ1119D», Комп`ютерний системний блок марки«ЕSРRІМО», з паперовою биркою « PL000087DT », Комп`ютерний системний блок марки «ЕSРRІМО», з паперовою биркою «PL000062DT», системний блок марки «HERKULES», з паперовою биркою «KOMPUTER07»,

Слідчий зазначає, що необхідність накладення арешту викликана тим, що на жорстких дисках системних блоків могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення а саме: дані про з`єднання з серверами, що надають послуги у сфері азартних ігор. Проведенням ряду експертних досліджень на предмет встановлення на них контрафактних програм, встановлення на них слідів вчинення кримінального правопорушення передбаченого рядом статей зокрема ст.ст.176 КК України (Порушення авторського права і суміжних прав). Крім цього на вилучених системних блоках, а саме на їх жорстких дисках можуть зберегтися відомості про вчинення кримінальних правопорушеннях (відеозаписи подій).

Постановою слідчого СВ Інгулецького ВП КВП від 20.12.2019 системні блоки визнані та приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0001281 в якості речових доказів.

Як зазначає слідчий, власник даного майна на теперішній час не встановлений, жодних документів на зазначені системні блоки та флеш-карти не надано, будь яких заяв або клопотань про їх повернення до СВ Інгулецького ВП КВП не надходило.

Користувач зазначеними комп`ютерними системними блоками, за участі якого був проведений огляд місця події ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , відмовилась від дачі пояснень згідно ст. 63 Конституції України.

Під час проведення досудового розслідування документів на право власності на вилучені комп`ютерні системні блоки, на теперішній час, не встановлено.

На теперішній час повідомлення про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення не пред`являлося, відомості про власників майна будуть встановлені в ході проведення подальшого досудового розслідування.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження вилученої комп`ютерної техніки, слідчий просить накласти на неї арешт.

Оскільки власника вилученого майна не встановлено, клопотання розглядається без їх повідомлення і участі.

В судовому засіданні слідчий своє клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні.

Вислухавши слідчого, ознайомившись із клопотанням і долученими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно з п.п.1, 2 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу).
Окрім того, слідчий суддя зобов`язаний враховувати, крім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь - яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Отже, ЄСПЛ (рішення у справі "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року) вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того, чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів в кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Клопотання слідчого надійшло до суду вдруге, після отримання копії ухвали від 20.12.2019 про повернення на дооформлення первісного клопотання, яке не відповідало вимогам ч.2 п.3 ст.171 КПК України.

Так, за нормою цієї статті, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно з клопотанням, власників вилученого майна не встановлено, користувачем майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак слідчому судді не додано жодних документів, які підтверджують, що дана особа є користувачем майна, на яке слідчий просить накласти арешт. Факт присутності даної особи при огляді приміщення сам по собі не може свідчити про те, що ОСОБА_4 є користувачем чи власником вказаного майна. Окрім того, протокол допиту ОСОБА_4 до клопотання не додано, засоби зв`язку із нею слідчим в клопотанні не наведено, що унеможливлює її виклик до суду у строки розгляду клопотання, встановлені ст.172 КПК України.

Крім того, до клопотання додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , датованою 19.08.2019, тобто ще до реєстрації кримінального провадження № 0001281, а з огляду на її давність до клопотання має бути додано інформація, актуальна на день реєстрації кримінального провадження.

Крім того, незважаючи на те, що слідчі дії було проведено за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що на таке протиріччя слідчий суддя звернув увагу слідчого і прокурора в ухвалі від 20.12.2019, дане протиріччя усунено не було.

Окрім того, враховуючи, що ухвалою слідчого судді від 24.12.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про огляд місця події, вилучене майно не може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що подане до суду клопотання містить формальний перелік підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, в клопотанні та в судовому засіданні слідчим не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню в разі незастосування арешту на вилучену комп`ютерну техніку.
Вимоги ч.1 ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
За таких обставин, достатніх підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчим майно слідчим суддею не встановлено, а отже, у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001281 від 20.12.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1