Справа № 130/1007/18
Провадження №11-кп/801/783/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

її представника адвоката ОСОБА_8 ,

та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2020 року про продовження строку дії застосованого відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :
В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В ході судового засідання прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, яке мотивоване тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування запобіжного заходу, не зменшились.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисники адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проти продовження строку тримання під вартою заперечили, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначивши, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, крім того у нього незадовільний стан здоров`я та він потребує лікування, що неможливо в умовах СІЗО та просили обрати запобіжний захід обвинуваченому у виді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_14 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 заперечили проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобового домашнього арешту.

Суд дійшов до висновку про доцільність продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 16 липня 2020 року включно без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід, що не пов`язаний з обмеженням волі або визначити розмір застави. Апеляційну скаргу мотивує тим, що висунуте йому обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України є необґрунтоване та в його діях відсутній склад інкримінованого йому злочину. Також зазначає про відсутність доказів того, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Обвинувачений також заперечує висновок суду про його низький рівень соціальних зв`язків, оскільки він проживає за однією адресою з батьками, офіційної роботи не мав, проте займався у своєму гаражі ремонтом автомобілів, чим заробляв собі на життя, крім того, має виразкову хворобу шлунку та його стан погіршується.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Нормами ч.2 ст. 331 КПК України визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не зникли та виправдовують продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що спричинив загибель людини, суд не визнав за можливе визначати обвинуваченому розмір застави, з чим колегія суддів погоджується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2020 року, якою продовжено строк дії застосованого відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 16 липня 2020 року включно, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4