Справа № 446/1652/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000653 від 11 серпня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батятичі, Кам`янка -Бузького району, Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого механіком «Мерседес Бус Сервіс», неодруженого, раніше не судимого,
у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Запитів, Кам`янка -Бузького району, Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,-
-у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
встановив:
08 серпня 2016 року близько 04:00 години ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , перебуваючи на території господарства,яке розташоване по АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрали заднє колесо з мопеда марки «Дельта», чим завдали потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 9/8 від 27.09.2016 матеріальних збитків на суму 657,50 грн.
Крім цього, 11 серпня 2016 року близько 01.00 год ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , перебуваючи на території господарства,яке розташоване по АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрали мопед марки «Дельта», чим завдали потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 9/7 від 26.09.2016 матеріальних збитків на суму 3830,30 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна,вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини вчинення злочину. Вказав, що дійсно 08.08.2016 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 в с. Батятичі, разом із ОСОБА_5 вночі викрали заднє колесо до мопеда, яке було потрібне ОСОБА_5 . В подальшому 11.08.2016 знову з території господарства потерпілого ОСОБА_7 викрали мопед. Викрадені речі повернули потерпілому. Крім цього вказав, що відшкодував родичам потерпілого завдану шкоду, про що є відповідна розписка Щиро кається у вчиненому. Просить суд призначити йому не суворе покарання та застосувати до нього ЗУ «Про амністію».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини вчинення злочину. Вказав, що дійсно 08.08.2016 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 в с. Батятичі, разом із ОСОБА_4 вночі викрали заднє колесо до мопеда, яке було потрібне йому, так як у нього також був мопед. В подальшому 11.08.2016 знову з території господарства потерпілого ОСОБА_7 викрали мопед. Викрадені речі повернули потерпілому. Крім цього вказав, що відшкодував потерпілому завдану шкоду. Щиро кається у вчиненому. Просить суд призначити йому не суворе покарання.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілий ОСОБА_7 помер АДРЕСА_4 . 2019.
Крім визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їм злочину, їх винність у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Як видно з протоколу огляду місця події від 11.08.2016 з фототаблицею до нього (арк. справи 21-23), проведено огляд території вулиці Побережна, неподалік будинку № 103, де виявлено мопед марки «Дельта», який був викрадений у ОСОБА_7 .
З постанови про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 11.08.2016 (а.с.25) видно, що вилучений мопед марки «Дельта» чорного кольору, визнано та приєднано як речовий доказ по кримінальному провадженні.
Згідно висновку про визначення вартості від 26.09.2016 за № 9/7 (а.с.31-36)- ринкова вартість мопеда «Дельта» становить 3830,30 грн.
Згідно розписки від 19.10.2016 (а.с.48) мопед марки «Дельта» переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Як видно з протоколу огляду місця події від 11.08.2016 з фототаблицею до нього (арк. справи 64-65), проведено огляд території ділянки дороги по вул. Центральній, в с. Прибужани, у ОСОБА_5 виявлено заднє колесо до мопеда марки «Дельта», що було викрадене у ОСОБА_7 .
З постанови про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 11.08.2016 (а.с.66) видно, що вилучене колесо до мопеда марки «Дельта», визнано та приєднано як речовий доказ по кримінальному провадженні.
З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 02.08.2016 з фототаблицею до нього видно, що потерпілий ОСОБА_7 серед чотирьох коліс, які пред`являлись для впізнання, впізнав колесо під №4,яке у нього було викрадене (арк. справи 67-68).
Згідно висновку про визначення вартості від 27.09.2016 за № 9/8 (а.с. 72-80)- залишкова вартість заднього колеса мопеда «Дельта» становить 657,50 грн.
Згідно розписки від 19.10.2016 (а.с.92) заднє колесо до мопеда марки «Дельта» передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, а саме заднього колеса з мопеда марки «Дельта», а також мопеда марки «Дельта» у потерпілого ОСОБА_7 доведена повністю і їх дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вчинив злочин будучи неповнолітнім, офіційно працює, не одружений, перебуває на обліку у психіатра, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, раніше не судимий. Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування завданих збитків та вчинення злочину неповнолітнім, як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, його соціальні зв"язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, позбавлення волі. Саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім цього, за приписами ст. 85, 86 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального КодексуУкраїни та цього Закону.
22 грудня 2016 року прийнято ЗУ «Про амністію в 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Відповідно до п. «а» ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році", передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно достатті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Згідно ст. 10 ЗУ "Про амністію у 2016 році", питання про застосування амністії вирішує суд, зокрема за ініціативою обвинуваченого.
У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання на підставі акту амністії, оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості будучи неповнолітнім.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністіїв Україні" та ЗУ «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше амністія до нього не застосовувалась.
Обвинуваченим надано згоду на застосування відносно нього акту амністії, наслідки такого застосування йому роз`яснено та зрозуміло.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не одружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, раніше не судимий. Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, щире каяття у вчиненому злочині, та добровільне відшкодування збитків, як обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, його соціальні зв"язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, позбавлення волі. Саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Також згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Тому з урахуванням особи ОСОБА_5 та конкретних обставин справи, а саме визнання обвинуваченим своєї провини та висловлення жалю з приводу вчинених кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди потерпілому, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, який сприяв ходу слідства, а також досудову доповідь органу пробації, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочинів та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Слід стягнути з обвинувачених витрати в користь держави на проведення у кримінальному провадженні експертиз.
На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та обрати йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п «а» ст.1 ЗУ «Про амністію» у 2016 році.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та обрати йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;- періодично з"являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: заднє колесо до мопеда марки «Дельта» та мопед марки «Дельта»,які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати повернутими за належністю.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 319,60 /триста дев`ятнадцять гривень/ грн. 60 коп. за проведення експертизи.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 319,60 /триста дев`ятнадцять гривень/ грн. 60 коп. за проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуюча суддя ОСОБА_1