Справа № 129/1795/18
Провадження по справі № 1-кп/129/91/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження (кримінальну справу) № 0000140 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм вантажних автомобілів ФГ «Басаличівське», на своєму утриманні нікого немає, несудимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

Встановив:
26.03.2018 року о 18 год. 20 хв. в м. Гайсин Вінницької області водій ОСОБА_7 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним, належним ОСОБА_8 легковим автомобілем «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перевозивши на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_6 , рухаючись по автомобільній дорозі з асфальтобетонним покриттям, проїжджаючи зі швидкістю біля 100 км/год. вулицею Заводська в м. Гайсин, в напрямку перехрестя з вул. Жовтнева, всупереч вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору швидкості руху не враховував дорожню обстановку, особливості перевезеного вантажу, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху автомобіля, в результаті чого втратив можливість безпечно керувати автомобілем «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ «Славута» виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши яку, виїхав на тротуар, що - за зустрічною смугою руху, де лівим краєм кузова зачепив електроопору №32/12, після чого продовжуючи рух по тротуару, в напрямку перехрестя з вул. Жовтнева, правим боком кузова зіткнувся із електроопорою №33/12, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845, електроопора №33/12 були технічно пошкоджені, а пасажиру автомобіля ОСОБА_6 спричинено (заподіяно) тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці правого ліктьового суглобу, забою обох нирок та закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 6-го, 7-го, 8-го, 9-го, 10-го ребер справа, які ускладнились правобічним гемотораксом, закритої травми черевної порожнини у вигляді множинних розривів печінки, яка ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею, заочеревною гематомою, які ускладнились розвитком травматичного шоку та постравматичної анемії є небезпечними для життя в момент їх виникнення, та які згідно із висновком судово-медичної експертизи за № 76 від 22.05.2018 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило (заподіяло) потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, а по суті пред`явленого йому обвинувачення пояснив, що 26.03.2018 року у вечірній час в м. Гайсин Вінницької області він, ОСОБА_7 , будучи водієм, маючи право на керування транспортними засобами (отримував посвідчення водія національного зразка категорії В, СЕ), керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним, належним його відчиму ОСОБА_8 легковим автомобілем «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перевозивши на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_6 , рухаючись по сухій автомобільній дорозі з асфальтобетонним покриттям, проїжджаючи вулицею Заводська в м. Гайсин, в напрямку перехрестя з вул. Жовтнева біля в`їзду на територію підприємства Гайсинський спиртовий завод, всупереч вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору швидкості руху не враховував дорожню обстановку, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху автомобіля, в результаті чого втратив можливість безпечно керувати автомобілем «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ «Славута» виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши яку, виїхав на тротуар, що - за зустрічною смугою руху, де лівим краєм кузова зачепив електроопору №32/12, після чого продовжуючи рух по тротуару, в напрямку перехрестя з вул. Жовтнева, правим боком кузова зіткнувся із електроопорою №33/12, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845, електроопора №33/12 були технічно пошкоджені, а пасажиру автомобіля ОСОБА_6 спричинено (заподіяно) тілесні ушкодження.

ОСОБА_7 пояснив, що жалкує про скоєне, він щиро розкаюється, шкода потерпілому відшкодована ним повністю, та потерпілий до нього претензій немає. Єдиним його, ОСОБА_7 , джерелом доходу є заробітна плата за виконувану ним роботу водія вантажних автомобілів ФГ «Басаличівське». Крім того, з часу скоєння злочину 26.03.2018 року і до тепер він нових злочинів не скоював, жодного разу Правил дорожнього руху не порушував та до адміністративної відповідальності, у тому рахунку й за порушення Правил дорожнього руху, не притягався. Посвідчення водія національного зразка категорії В, СЕ отримував в 2012 році, водієм працює з квітня 2013 року і по даний час, інших професій немає, вказана робота є єдиним його джерелом доходів.

Поряд з визнанням вини обвинуваченим, його винуватість в скоєнні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні такими доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_6 про те, що 26.03.2018 року у вечірній час в м. Гайсин Вінницької області він, ОСОБА_6 , як пасажир їхав на передньому правому сидінні легковим автомобілем «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , перед вказаною поїздкою вони вживали алкогольні напої в кафе, а потім поїхали разом по запчастини до м. Гайсин; у вказаний час ОСОБА_7 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння вказаним легковим автомобілем «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845, рухаючись по сухій автомобільній дорозі з асфальтобетонним покриттям, проїжджаючи вулицею Заводська в м. Гайсин, в напрямку перехрестя з вул. Жовтнева біля в`їзду на територію підприємства Гайсинський спиртовий завод, їхав швидко, здійснював обгони автомобілів, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху автомобіля, в результаті чого втратив можливість безпечно керувати автомобілем «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ «Славута» виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши яку, виїхав на тротуар, що - за зустрічною смугою руху, де лівим краєм кузова зачепив електроопору №32/12, після чого продовжуючи рух по тротуару, в напрямку перехрестя з вул. Жовтнева, правим боком кузова зіткнувся із електроопорою №33/12, внаслідок чого автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845, електроопора №33/12 були технічно пошкоджені, а йому, пасажиру автомобіля ОСОБА_6 спричинено (заподіяно) тяжкі тілесні ушкодження (множинні розриви печінки, струсу головного мозку, інші тілесні ушкодження), в зв`язку із чим він перебував протягом 37 днів в реанімаційному віддленні лікарні, йому проведено медичні операції, а потім тривалий час лікувався. Заподіяна злочином шкода йому відшкодована, претензій до обвинуваченого він не має, просив суд суворо не карати ОСОБА_7 не позбавляти його волі та визначити якнайм`якше покарання;

- витягом з ЄРДР від 26.03.2018 року, згідно із яким до ЄРДР за № 0000140 внесено відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме скоєння ОСОБА_7 26.03.2018 року у м. Гайсині дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення ним правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило (заподіяло) потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с. 61);

- рапортом ст. інспектора Гайсинського ВП ГУНП від 26.03.2018 року про реєстрацію повідомлення про скоєння скоєння ОСОБА_7 26.03.2018 року у м. Гайсині на вул. Заводській дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої відбулось зіткнення автомобіля із електроопорою (а.с. 62);

- відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 26.03.2018 року, план-схеми до протоколу місця ДТП від 26.03.2018 року, фото-таблиці до протоколу огляду місця події від 26.03.2018 року, відеозапису з ОМП, місцем дорожньо-транспортної пригоди є відрізок автомобільної дороги з сухим асфальтобетонним покриттям по вул. Заводська в м. Гайсин, неподалік ДП «Гайсинський спиртовий завод», де виявлено повністю пошкоджений автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , розташований задньою частиною на тротуарі з лівого боку по напрямку руху вул. Заводської в напрямку вул. Жовтневої в м. Гайсин, передньою частиною знаходяться на проїжджій частині в напрямку вул. Жовтневої; відстань від переднього правого колеса до правого узбіччя складає 6,4 м, відстань від заднього лівого колеса до правого узбіччя 7,6 м, відстань від переднього правого колеса до домоволодіння АДРЕСА_2 складає 83,55 м; в ході огляду місця ДТП виявлено 4 сліди гальмування, - слід №1 починається за 35,5 м від початку домоволодіння АДРЕСА_2 , на відстані 1,9 м від правого тротуару та його довжина складає 54,4 м; слід №2 починається на відстані 32,9 м від домоволодіння АДРЕСА_2 ; відстань від його початку до правого узбіччя складає 1,4 м, його довжина складає 57,3 м , слід №3 починається на відстані 37,3 м від домоволодіння АДРЕСА_2 , відстань до правого узбіччя складає 1,2 м, його довжина 55,24 м від домоволодіння АДРЕСА_2 ; слід №4 починається на відстані 1,2 м від домоволодіння АДРЕСА_2 на відстані 2,1 м від лівого узбіччя його довжина 6,05 м; при замірі слідів по напрямку , тобто не по прямій , а по сліду, довжина сліду №1 склала 70,4 м, довжина сліду №2 склала 72,8 м, довжина сліду №3 склала 69,3 м; також на місці пригоди виявлено осип фрагментів пошкоджених полімерних деталей автомобіля біля електроопори №32/12, слідів потертостей та залишки лакофарбового покриття автомобіля, збиту та зламану електроопору №33/12, яка впала та перекрила проїжджу частину та пошкоджений технічно автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває біля на зламаній частині електроопори №33/12 (а.с.а.с. 63, 64-67, 68-88, 120);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.03.2018 р., згідно із якою автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000140 (а.с. 92);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2018 року (справа № 127/7150/18) у кримінальному провадженні № 0000140, згідно із якою накладено арешт на речові докази, - автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с. 85);

- висновком експерта №948 від 05.04.201 р.-10.04.2018 р. судово-медичної експертизи, згідно із яким при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у концентрації 1,6 ‰, що свідчить про перебування його у стані алкогольного сп`яніння 26.03.2018 року (а.с.96);

- висновком експерта судової авто-технічною експертизою №306 від 23.04.2018 р., за яким в дорожній ситуації (обстановці), дії водія автомобіля ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.1 ПДР України; в ситуації, яка склалася, з технічної точки зору можливість попередження виникнення ДТП у водія автомобіля ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 ОСОБА_7 полягала у виконанні ним вимог п.12.1 ПДР (а.с.а.с. 98-100);

- висновком експерта судової судово-медичної експертизи №76 від 15.05.2018 р.-22.05.2018 р., яким підтверджується факт спричинення пасажиру автомобіля ОСОБА_6 26.03.2018 року при обставинах дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, а саме спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани в ділянці правого ліктьового суглобу, забою обох нирок та закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 6-го, 7-го, 8-го, 9-го, 10-го ребер справа, які ускладнились правобічним гемотораксом, закритої травми черевної порожнини у вигляді множинних розривів печінки, яка ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею, заочеревною гематомою, які ускладнились розвитком травматичного шоку та постравматичної анемії є небезпечними для життя в момент їх виникнення, та які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с.а.с. 101-103);

- висновком експерта судової експертизи технічного стану транспортних засобів №336а від 18.06.2018 р., за яким гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у працездатному стані; у деталях та вузлах робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено (а.с.а.с. 105-110);

- копією посвідчення водія ОСОБА_7 , яким підтверджується що ОСОБА_7 має право на керування транспортними засобами (отримував посвідчення водія національного зразка категорії В, СЕ) (а.с. 119);

- копією свідоцтва про реєстрацію технічного засобу, за яким володільцем автомобіля ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_7 , а його законним власником є ОСОБА_8 (а.с. 121, );

- розписками про відшкодування шкоди ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 , яка була заподіяна внаслідок вказаного ДТП (а.с. 136, 137)

Оцінені в сукупності зазначені докази переконливо підтверджують винуватість ОСОБА_7 у скоєнні поставленого йому за вину злочину.

Цивільний позов не заявлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , обтяжуючою його обставиною суд приймає до уваги скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючими обставинами щире каяття й правдиві показання, відсутність судимості, молодий вік, позитивні характеристики, відшкодування завданих злочином збитків, прохання потерпілого суворо не карати ОСОБА_7 та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 враховує його особу, який є осудним, несудимим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, є особою молодого віку, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має постійну роботу, займається суспільно корисною працею, працюючи водієм вантажних автомобілів ФГ «Басаличівське», має власну сім`ю, з часу скоєння злочину 26.03.2018 року і до тепер нових злочинів не скоював, до адміністративної відповідальності, у тому рахунку й за порушення Правил дорожнього руху, не притягався.

Також призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує досудову доповідь Гайсинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 10.04.2019 року, за якою виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб) (а.с.а.с. 50-53).

За таких обставин у їх сукупності, навіть попри номінальну тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України, суд визнає, що виправити ОСОБА_7 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, зі звільненням від вказаного основного покарання (у виді позбавлення волі) на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про застосування додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що з урахуванням наслідків цього порушення перешкоджає ухвалити рішення без позбавлення прав керування транспортними засобами, а тому додатковим покарання обвинуваченому має бути позбавленням прав керування всіма видами транспортних засобів у передбаченому ч.1 ст. 55, ч.2 ст. 286 КК України мінімальному розмірі, з огляду на те, що ОСОБА_7 є раніше не судимим; скоїв вперше необережний, передбачений, ч.2 ст. 286 КК України, злочин; визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину; щиро кається та жалкує про скоєне; має постійне місце роботи, - займається суспільно корисною працею, працюючи водієм вантажних автомобілів ФГ «Басаличівське», за виконання якої отримує заробітну плату, яка є єдиним джерелом доходу ОСОБА_7 ; позитивно характеризується за місцем роботи та проживання; відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому; потерпілий виказав свою позицію щодо можливого покарання ОСОБА_7 , якого просив суворо не карати та призначити найменш суворе покарання для обвинуваченого; ОСОБА_7 з часу скоєння злочину (26.03.2018 року) і до тепер нових злочинів не скоював, Правил дорожнього руху не порушував та до адміністративної відповідальності, у тому рахунку й за порушення Правил дорожнього руху, не притягався; а бездоганна поведінка ОСОБА_7 з часу скоєння злочину 26.03.2018 року і до тепер, така поведінка обвинуваченого свідчить про глибоке усвідомлення ним скоєного, його намагання виправитись та не скоювати нових правопорушень.

При цьому, суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому за скоєння ним злочину, визначає його з урахуванням правових позицій прецедентної практики ЄСПЛ щодо його пропорційності, як втручання держави в приватне життя особи.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ч.5 ст. 3 КК України - Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно із ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі Mihai Toma v. Romania від 24.01.2012 (§ 21 (Application no. 1051/06), позбавлення права керувати транспортним засобом через анулювання посвідчення водія було оцінено ЄСПЛ як покарання тому, що суворість такого заходу надає йому карального та стримуючого характеру властивого кримінальним санкціям.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини прецедентної судової практики покарання як втручання держави в приватне життя особи має бути не лише законним (несвавільним), досягати легітимної мети, а й бути пропорційним.

Пропорційність - це баланс приватних та публічних інтересів. Оцінка пропорційності втручання держави у здійснення права, передбаченого Конвенцією, здійснюється ЄСПЛ з урахуванням таких критеріїв як: належність (співвідношення між метою та обраними засобами втручання), необхідність (втручання повинно здійснюватися у формі найменш обтяжливій для особи); розумність (зважування конфліктних інтересів).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Хоча зі статті 8 Конвенції прямо не випливає право на працевлаштування або право на вибір конкретної професії, поняття «приватне життя» у широкому розумінні не виключає діяльність професійного чи ділового характеру. Зрештою, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки із зовнішнім світом. Професійне життя є частиною зони взаємодії між особою та іншими людьми, що за певних обставин навіть в публічному контексті може підпадати під сферу «приватного життя», про що вбачається із змісту рішень ЄСПЛ у справах Naidin v. Romania, (38162/07, 2014), Obst v. Germany, (425/03, 2010), Schuth v. Germany (1620/03, 2010), Bгrbulescu v. Romania [GC], (61496/08, 2017).

За таких обставин, професійна діяльність ОСОБА_7 водієм вантажних автомобілів, яка є єдиним джерелом його доходів, займає достатньо значний час повсякденного його життя, у рамках вказаної трудової діяльності останній має значну можливість розвивати стосунки із зовнішнім світом, а тому ця його діяльність може підпадати під сферу «приватного життя».

Разом з тим, легітимною метою держави є забезпечення безпеки руху й експлуатації автомобільного транспорту, захист життя і здоров`я людей, які є учасниками дорожнього руху від протиправних дій, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху, які призводять до дорожнього транспортних пригод, попередження таких пригод у майбутньому.

Тому, суд призначаючи, додаткове покарання обвинуваченому у виді позбавленням прав керування всіма видами транспортних засобів у передбаченому ч.1 ст. 55, ч.2 ст. 286 КК України мінімальному розмірі, крім зазначеного також врахував, що до ОСОБА_7 цим вироком призначається основне покарання у виді позбавлення волі; таке додаткове покарання не буде суттєвим тягарем для порушника, оскільки призначається у мінімальному розмірі; відповідає тяжкості скоєного ним правопорушення; не є занадто суворим; переслідує суспільно-корисну мету (захист життя і здоров`я людей, які є учасниками дорожнього руху від протиправних дій, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху, які призводять до дорожнього транспортних пригод), є достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів не порушує справедливий баланс між вказаними інтересами суспільства та правами ОСОБА_7 , а тому не суперечить ст.ст. 6, 8 Конвенції.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.ст. 100, 174 КПК України.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За таких обставин, оскільки належний ОСОБА_8 автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу не підлягають спеціальній конфіскації, обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді конфіскації не призначалось за вироком суду, завдана злочином шкода потерпілому повністю відшкодована, цивільний позов до ОСОБА_7 не заявлявся, то на підставі ст.ст. 100, 174 КПК України суд визнає, що необхідно скасувати арешт на належний ОСОБА_8 автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , та повернути вказані майно і документи, які є речовими доказами, їх законному власнику ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати по справі в сумі 2002 грн. на залучення експертів та проведення у справі судової автотехнічної експертизи, судової експертизи технічного стану транспортних засобів (висновок експерта № 306 від 23.04.2018 р., висновок експерта № 336 а від 18.06.2018 р.) відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

Присудив:
ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням прав керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки звільнити, якщо в період іспитового строку один рік він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Згідно з п. 1), п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 не обирати.

Скасувати арешт на автомобіль «ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , який було накладено ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2018 року (справа № 127/7150/18) у кримінальному провадженні № 0000140.

Речові докази, - належний ОСОБА_8 автомобіль ЗАЗ «Славута» моделі 11030845 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - повернути їх законному власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 2002 грн. процесуальних витрат на залучення експертів та проведення у справі судової автотехнічної експертизи, судової експертизи технічного стану транспортних засобів (висновок експерта № 306 від 23.04.2018 р., висновок експерта № 336 а від 18.06.2018 р.).

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: