Справа № 212/4665/18
У Х В А Л А

02 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001129 від 22.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

Сторони провадження та інші учасники: прокурор Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 29.05.2017 року приблизно о 07:45 годин по сухому цементобетонниму покриттю проїзної частини Об`їзної дороги зі сторони м-ну Сонячний в напрямку м-ну Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, рухався технічно справний автомобіль "Mitsubishi Grandis", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , зі швидкістю не менш як 72,1 км /год, чим порушив вимоги п. 12.4. 12.9 б) та Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

«12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;

«12.9 Водієві забороняється: б) «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5. 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки у відповідності з підпунктом "и" пункту 30.3 даних правил»

Так наближаючись до нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг в районі м-ну Індустріальний ОСОБА_3 не дав дорогу автомобілю "Hyundai Tucson" реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також виконував проїзд даного перехрестя та наближався праворуч, відносно напрямку руху автомобіля " Mitsubishi Grandis". чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б) 16.12 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 віл 10.10.2001, відповідно до яких:

1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним засобом у дорозі»;

16.12 «На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух»

В наслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем "Mitsubishi Grandis" допусків зіткнення автомобілем "Hyundai Tucson".

Під час ДТП була травмований водій автомобіля "Hyundai Tucson" ОСОБА_5 , який отримав тілесні ушкодження, у вигляді: закрита травма груді: перелом 7 ребра ліворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1158 від 17.07.2017 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 1 7.01.1995.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 7/10.1/222 від 26.06.2018 в діях водія ОСОБА_3 по керуванню автомобілем «Mitsubishi Grandis» вбачаються невідповідність вимогам п. 16.12 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даним ДТП.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за обвинуваченням за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. При цьому обвинувачений зазначив, що розуміє правові наслідки такого звільнення і що вказана підстава для звільнення не є реабілітуючою обставиною.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 направив до суду заяву, у якій просив залишити подані раніше позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної школи без розгляду, продовжити розгляд справи у відсутність потерпілого та його представника.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, проти залишення цивільного позову без розгляду не заперечував.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши надані прокурором матеріали, становив наступне.

Відповідно до ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає такі альтернативні види покарання - штраф від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Так, ОСОБА_3 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, та з дня події вчинення кримінального правопорушення 29 травня 2017 року, минуло більше трьох років, а тому на час розгляду клопотання в суді пройшло більше ніж три роки.

Судом під час вирішення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а також того, що ОСОБА_3 вчинив інше кримінальне правопорушення за період з 29 травня 2017 року по 02 червня 2020 року, переховувався від слідства та суду, не встановлені у справі і інші перешкоди для застосування положень ст. 49 КК України.

За таких обставин вбачається, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 1 ст. 286 КК України, що є злочином невеликої тяжкості, як те встановлено ст. 12 КК України, а ст. 49 КК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. В даному разі з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину за ч. 1 ст. 286 КК України минуло більше трьох років, а передбачених ст. 49 КК України обставин, перешкоджаючих застосуванню давності, в судовому засіданні не встановлено, обвинувачуваний в судовому засіданні заявив, що він не заперечує проти закриття стосовно нього кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, що і обумовлює висновок суду про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 286 ч.1, 44, 49 КК України, ч. 2 ст. 284 КПК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0001129 відносно нього закрити, на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Матеріали досудового розслідування № 0001129 від 22 червня 2017 року залишити при обвинувальному акті.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1