Єдиний унікальний номер справи 194/5/20
Провадження № 1-кп/185/1/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Колегія Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 09 серпня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівки Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152, 348 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілих- ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, посилаючись на те, що ОСОБА_5 потребує лікування, а в деяких періодах часу і активного лікування, є особою з інвалідністю другої групи. У зв`язку із надходженням до суду обвинувального акту, суд відмовив прокурору у продовженні запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного зв`язку в повній мірі зможе забезпечити знаходження обвинуваченого в межах його квартири, і відповідно повністю зменшує ризики, на які посилалася сторона обвинувачення при обранні запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор не заперечував проти зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не заперечували проти зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_5 .

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року зобов`язано КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» провести психіатричний огляд ОСОБА_5 в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Згідно відповіді КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за вих. № 1418 від 08 травня 2020 року, вказане медичний заклад надає стаціонарну психіатричну допомогу та консультативну психіатричну допомогу в консультативній поліклініці лікарні за зверненням громадян і в порядку ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (підстави для госпіталізації особи в примусовому порядку). Згідно з положеннями ст.ст. 35.2, 35.3 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я вторинна (спеціалізована) медична допомога і третинна (високоспеціалізована) медична допомога надається спеціалізованими медичними закладами за місцем знаходження пацієнта. В м. Дніпрі психіатрична допомога надається спеціалізованою міською поліклінікою № 1.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Тернівська Центральна міська лікарня» Тернівської міської ради за вих. № 01-30/1093 від 17 червня 2020 року, ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря-психіатра лікарні з 24.01.2014 року з діагнозом: наслідки відкритої черепно-мозкової травми виробничого характеру, отриманої 21.01.2013 року, виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант із судомним компонентом у формі частих генералізованих тоніко-клоничних нападів, частих постікальних сутінкових розладів, масивними вираженими депресивними, вираженими тривожно-фобічними, галюцинаторними включеннями. F-07.9. ОСОБА_5 двічі на рік (щороку) проходить курс лікування в КП «ДКПЛ» ДОР за направленням лікаря-психіатра місцевої лікарні. Проходження щорічного лікування ОСОБА_5 в указаному вище спеціалізованому лікувальному закладі обов`язкове. Наслідками ухилення від лікування чи надавання медичної допомоги по даному профілю може бути погіршення стану здоров`я пацієнта.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як домашній арешт та тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від поваги до особистої свободи, визначеної Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

В правових позиціях Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», визначено, що:

- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами;

- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення;

- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;

- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.

Тобто Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, є особою з інвалідністю другої групи, пенсіонером, одружений, має постійне місце проживання, потребує проходження лікування у стаціонарному лікувальному закладі. Вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних та сімейних зв`язків.

Згідно наданих стороною захисту епікризів з історій хвороб ОСОБА_5 , встановлено, що останній дійсно двічі на рік проходить вищевказане лікування. Зокрема, таке лікування він проходив з 02.08.2016 по 22.08.2016 року, з 22.12.2016 по 01.02.2017 року, з 13.03.2017 по 04.04.2017 року, з 12.03.2018 по 12.04.2018 року, з 08.10.2018 по 29.10.2018 року, 26.12.2018 по 05.02.2019 року, з 12.03.2019 по 22.04.2019 року.

Отже, всі обставини, досліджені у судовому засіданні, у сукупності дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від суду, переховування, перешкоджання судовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

У п. 4 Рішення по справі "Коновальчук проти України" Європейський Суд з прав людини прийшов до висновку, що ненадання заявниці належної медичної допомоги становило нелюдське та таке, що принижує гідність, поводження, і констатував порушення статті 3 Конвенції.

Все це дає підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю може в повній мірі запобігти вказаному ризику із покладенням обов`язків на обвинуваченого, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 183, 372 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, строком на два місяці, а саме - до 19 серпня 2020 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 цілодобово, окрім випадків відвідування лікувальних закладів, та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_5 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3