Єдиний унікальний номер справи 185/3541/19
Провадження № 1-кп/185/167/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001888 від 12 вересня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, працюючого ТОВ «Тритон» вантажником, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2018 року приблизно о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить йому, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості близько 60-65 км/год., здійснював рух по крайній правій смузі руху проїзної частини по вулиці Дніпровській, яка має по дві смуги руху в кожному напрямку, у населеному пункті - місті Павлоград Дніпропетровської області від вулиці Центральної у напрямку вулиці Полтавської.

Рухаючись по зазначеній смузі автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку № 140 вул. Дніпровська м. Павлограда, з розміткою 1.14.3. червоно-білого кольору,якою позначається пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод, та позначеного по ходу її руху дорожнім знаком 5.35.1. Правил дорожнього руху.

У вказаний час перед даним пішохідним переходом, у лівій смузі почав знижувати швидкість невстановлений легковий автомобіль під керуванням невстановленого водія, що рухався попереду у попутному напрямку, з метою надати дорогу пішоходам ОСОБА_6 та малолітньому ОСОБА_9 , які у темпі шагу перетинали проїзну частину вул. Дніпровська по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Наближаючись по правій смузі руху до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , та перед яким знижував швидкість інший транспортний засіб, що рухався по сусідній смузі, водій ОСОБА_3 , не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, не переконався, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжував рух далі і виїхав на пішохідний перехід, де 12 вересня 2018 року приблизно о 18 годині 25 хвилин навпроти будинку 140 по вул. Дніпровській м. Павлограда допустив наїзд правою передньою частиною керованого ним автомобіля на пішоходів ОСОБА_6 і ОСОБА_9 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, в яких вказано:

п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
п. 18.4: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п.п. 18.1.,18.4. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_6 заподіяно наступні тілесні ушкодження у вигляді політравми: гематоми, садна верхньої третини правого стегна, клубової кістки справа, перелому зовнішнього мищелку та голівки малогомілкової кістки правої гомілки, перелом 2-ї плюсневої кістки основної фаланги 3 пальця лівої стопи, відкритого перелому основної фаланги 2 пальця лівої стопи, гематоми лівої гомілки. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Малолітньому пішоходу ОСОБА_9 заподіяно наступні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом потиличної кістки справа та забоєм головного мозку 1 ст., саднами носу та лобної області. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером, відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, та спричинили потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та пояснив, що 12 вересня 2018 року о 18.00 годині, він керував автомобілем «Део Сенс» по вул. Дніпровській м. Павлограда в напрямку м. Дніпра, рухався зі швидкістю 60 км/год. Потерпілі переходили пішохідний перехід, він побачив їх на відстані 10 м. Праву сторону він бачив добре, а у лівій стороні у нього був обмежений огляд, тому що світило сонце. Він не загальмував перед пішохідним переходом, скоїв наїзд на пішоходів. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди його водійський стаж становив 1 рік. Матеріальну шкоду він визнає у повному обсязі, моральну частково. Просить призначити покарання, не повязане із позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 12 вересня 2018 року, приблизно о 18.00 годині, вона з онуком переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу по вул. Дніпровській в м. Павлограді. У цей час з лівої сторони не було транспорту, а праворуч були автомобілі. Як тільки вона почала переходити, виїхав автомобіль обвинуваченого та збив їх. У неї був перелом ноги, гематоми, садна. Через ДТП вона змушена постійно приймати ліки, її життя змінилося, у неї болить нога. У лікарні вона перебувала з 12 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року. Просить призначити обвинуваченому суворе покарання.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 її син. 12 вересня 2018 року їй зателефонувала знайома та повідомила, що її сина збив автомобіль. Вона побігла на місце ДТП, де побачила свою матір та сина. У сина були садна, гематоми, черепно-мозкова травма, його було направлено у дитячу лікарню м. Дніпра. Зараз її син дуже боїться переходити дорогу. У неї та дитини стрес, сина треба лікувати у психолога, але у них немає коштів. Просить призначити обвинуваченому суворе покарання.

Суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0001888, слідчим Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 12 вересня 2018 року були внесені відомості про інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 злочин, а саме 12 вересня 2018 року, приблизно о 18 год. 44 хв. по вул. Дніпровській м. Павлограда з боку м. Донецька у напрямку м. Дніпра рухався автомобіль марки «Део-Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який скоїв наїзд на нерегульованому пішохідному переході навпроти автомагазину «Транзит» на пішохода ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом потиличної кістки справа та забоєм головного мозку 1 ступеню /а.с. 94 /.

Посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до якого обвинувачений має право керувати транспортними засобами категорії «В» /а.с. 96 /.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 /а.с. 97 /.

Відповідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінні № 438 від 12 вересня 2018 року, стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_3 після ДТП не виявлено /а.с. 98 /.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 вересня 2018 року, проведеним слідчим Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за участі понятих, у присутності обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено що місцем пригоди є нерегульований пішохідний перехід по вул. Дніпровська м. Павлограда Дніпропетровської області.Покриття дороги сухе, чисте, асфальтобетон. Зазначена локалізація пошкоджень на транспортному засобі автомобілі марки «Део-Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час якого на бампері передньої частини знято верхній шар пилу, інших пошкоджень на автомобілі немає. До протоколу додана фототаблиця та схема місця ДТП /а.с. 101-112 /.

Згідно висновку експерта № 282 від 17 жовтня 2018 року, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом потиличної кістки справа та забоєм головного мозку 1 ст., саднами носу та лобної області. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося автомобіля та дорожнє покриття при падінні та ударі об нього. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в ухвалі суду для проведення судово-медичної експертизи, тобто 12.09.2018 року. За своїм характером вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п. 2.1.1 а), п. 2.1.2. п. 2.1.3 б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року /а.с. 115-117 /.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 на місці дорожньо-транспортної пригоди показав за допомогою статиста, як рухався пішохід жінка ОСОБА_6 та малолітній пішохід ОСОБА_9 ; як рухався його автомобіль марки «Део-Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 по своїй смузі збоку м. Донецька у напрямку м. Дніпра. Проведені заміри на місці пригоди. /а.с. 118-122/.

Згідно висновку експерта № 319/132 від 05 грудня 2018 року, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: гематоми, садна верхньої третини правого стегна, клубової кістки справа, перелому зовнішнього мищелку та голівки малогомілкової кістки правої гомілки, перелом 2-ї плюснової кістки основної фаланги 3 пальця лівої стопи, відкритого перелому основної фаланги 2 пальця лівої стопи, гематоми лівої гомілки. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося автомобіля та дорожнє покриття при падінні та ударі об нього. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті вказаній в ухвалі суду для проведення судово-медичної експертизи, тобто 12.09.2018 року. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служб України» від 17.01.1995 року. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, більш вірогідно, що в момент первинного контакту з автомобілем ОСОБА_6 була повернена правою стороною тіла /а.с. 123-126 /.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2018 року, потерпіла ОСОБА_6 на місці дорожньо-транспортної пригоди розповіла та показала, як сталася пригода за її участю та малолітнього онука ОСОБА_9 . Проведені заміри на місці пригоди /а.с. 127-130/.

Згідно висновку експерта № 11/10.1/13 від 07 лютого 2019 року, у даному випадку для вирішення питання щодо встановлення небезпеки для руху не вимагається застосування спеціальних технічних пізнань та розрахунків на підставі математичних та фізичних формул, тому встановити коли саме виникла небезпека для руху водію автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» ОСОБА_3 органи слідства (суду) можуть самостійно на підставі всіх зібраних по справі матеріалів включаючи висновки даної експертизи. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 в частині вибору швидкості повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4 та 12.9 («б») Правил дорожнього руху України, вимоги яких викладені в дослідницькій частині. В частині забезпечення безпеки руху, по варіанту № 1 механізму наїзду, водій автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, вимоги яких викладені в дослідницькій частині. По варіанту № 2 механізму наїзду водій автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, вимоги яких викладені в дослідницькій частині. Оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не потребує спеціальних авто технічних пізнань та може бути здійснення органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. З причин вказаних в дослідницькій частині дії малолітнього пішохода ОСОБА_9 не можуть оцінюватися з погляду Правил безпеки руху. Водій автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 по варіанту № 1 механізму наїзду мав технічну можливість запобігти наїзду шляхом застосування гальмування з зупинкою автомобіля до лінії руху пішоходів. З причин вказаних в дослідницький частині по варіанту № 2 механізму наїзду вирішити питання чи мав (не мав) водій ОСОБА_3 технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів на даному етапі дослідження не надалось можливим. З причин вказаних в дослідницькій частині питання про визначення технічної можливості запобігти ДТП з боку пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не має сенсу та проводитися не буде. Дії водія «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 в частині вибору швидкості руху не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 («б») Правил дорожнього руху України. По варіанту № 1 механізму наїзду дії водія автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п. 12.4 та 12.9 («б») Правил дорожнього руху України, по даному варіанту розвитку ДТП, з технічної точки зору не знаходилась в причинному зв`язку з настанням події наїзду, що розглядається. Оцінити по варіанту № 2 механізму наїзду дії водія автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 в частині їх відповідності вимогам п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху можливо тільки після встановлення технічної можливості (відсутності) запобігти наїзду на пішоходів з його боку. Що на даному етапі дослідження не надається можливим з причин вказаних вище. Оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не потребує спеціальних авто технічних пізнань та може бути здійснення органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів Правил дорожнього руху України» З причин вказаних вище в дослідницькій частині дії малолітнього пішохода ОСОБА_9 не можуть оцінюватися з погляду правил безпеки руху /а.с. 133-138/.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24 лютого 2019 року, потерпіла ОСОБА_6 на місці дорожньо-транспортної пригоди - на нерегульованому пішохідному переході, розташованому по вул. Дніпровська та вул. Добролюбова в м. Павлограді Дніпропетровської області, розповіла та показала, як сталася пригода за її участю та малолітнього онука ОСОБА_9 . Проведені заміри на місці пригоди /а.с. 139-146/.

Відповідно до висновку експерта № 11/10.1/205 від 21 березня 2019 року, у даному випадку для вирішення питання щодо встановлення небезпеки для руху не вимагається застосування спеціальних технічних пізнань та розрахунків на підставі математичних та фізичних формул, тому встановити коли саме виникла небезпека для руху водію автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» ОСОБА_3 органи слідства (суду) можуть самостійно на підставі зібраних по справі матеріалів, включаючи висновки даної експертизи. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 в частині вибору швидкості повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4 та 12.9 («б») Правил дорожнього руху України, вимоги яких викладені в дослідницькій частині. В частині забезпечення безпеки руху водій автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1 а 18.4 Правил дорожнього руху України, вимоги яких викладені у дослідницькій частині. Оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не потребує спеціальних авто технічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. З причин вказаних в дослідницькій частині дії малолітнього пішохода ОСОБА_9 не можуть оцінюватися з погляду правил безпеки руху. Водій автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 при заданих вихідних даних мав технічну можливість запобігти наїзду шляхом застосування гальмування з зупинкою автомобіля до лінії руху пішоходів. З причин вказаних в дослідницькій частині питання про визначення технічної можливості запобігти ДТП з боку пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з технічної точки зору не має сенсу. Дії водія «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 в частині вибору швидкості руху не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 («б») Правил дорожнього руху України, але встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п. 12.4 та 12.9 («б») Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору не знаходилась в причинному зв`язку із настанням події наїзду, що розглядається. При заданому механізмі наїзду дії водія автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не потребує спеціальних авто технічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. З причин вказаних в дослідницькій частині дії малолітнього пішохода ОСОБА_9 не можуть оцінюватися з погляду правил безпеки руху /а.с.149-153 /.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 , сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії необережних тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується посередньо, наявність на утриманні непрацездатної дружини, яка є особою з інвалідністю другої групи.

Згідно ч. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні "Коробов проти України" від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини "поза розумним сумнівом". Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена "поза розумним сумнівом", оскільки наведені судом у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, думки потерпілої та законного представника малолітнього потерпілого, які просять призначити суворе покарання, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише з ізолюванням від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась.

Цивільний позов ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає необхідним у задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди відмовити у зв`язку із повним відшкодуванням обвинуваченим матеріальної шкоди, що підтверджується розписками, долученими до матеріалів кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний відповідач в судовому засіданні цивільний позов визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема, зазначав, що у нього на утриманні дружина інвалід другої групи. Просив відмовити у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 р. № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Протиправність поведінки водія ОСОБА_3 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Що стосується наявності шкоди, завданої життю та здоров`ю потерпілих внаслідок вчиненого злочину, то ці обставини учасниками кримінального провадження не оспорюються. Спірним у даному випадку є розмір заподіяної моральної шкоди.

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то згідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд не погоджується з розміром заявленої позивачем моральної шкоди та вважає його надмірно великим.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілої, погіршення функціонування її певних органів.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив злочинні дії, окреслені у ч. 2 ст. 286 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні ДТП, яке потягло спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості та малолітньому потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, доведена. Отже, заявлена вимога цивільних позивачів пов`язується з фактом заподіяння злочином моральної шкоди, і суд враховуючи стан здоров`я потерпілих, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у житті потерпілих, тяжкість вимушених змін у їх звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

При визначенні розміру спричиненої обвинуваченим моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , яка полягає в тому, що остання внаслідок ушкодження її здоров`я перенесла стресову ситуацію, тривалі душевні страждання, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала численні травми, які до цих пір спричиняють їй сильний фізичний біль, тривалий час перебувала на лікуванні в медичній установі, внаслідок чого порушився її звичний уклад життя.

При визначенні розміру спричиненої обвинуваченим моральної шкоди малолітньому потерпілому ОСОБА_9 , яка полягає в тому, що останній отримав тяжкі травми, які були небезпечні для його життя, він вимушений тривалий час лікуватися, внаслідок ушкодження його здоров`я переніс стресову ситуацію, тривалі душевні страждання, тривалий час перебував на лікуванні в медичній установі, внаслідок чого порушився його звичний уклад життя.

З урахуванням вищезазначених обставин і доказів, наданих цивільними позивачами, суд вважає, що розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 20 000 грн., що спричинена потерпілій ОСОБА_6 , та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., що спричинена малолітньому потерпілому ОСОБА_9 , виходячи із сукупності її складових - ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, фізичного болю та страждань, розумності, виваженості та справедливості є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди і саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілих та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим, яке за направленістю умислу відноситься до ненавмисних.

Виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь законного представника ОСОБА_7 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_9 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/13 від 07 лютого 2019 року у сумі 4290 грн., та судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/205 від 21 березня 2019 року в сумі 2288 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

В іншій частині позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертиз у сумі 6578 (шість тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. на користь держави.

Речові докази:

- диск CD-R «PATRON» 700 Mb 80 52X із записом з камери спостереження, яка спрямована на розі вул. Добролюбова та вул. Дніпровська м. Павлограда за 12 вересня 2018 року зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1