ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №0000865 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимира-Волинського, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, громадянина України, українця, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 18 грудня 2019 року близько 06 год. 30 хв., в місті Володимирі-Волинському, перебуваючи поблизу будинку № 107, що по вулиці Ковельській, під час конфлікту, що виник раптово, діючи з прямим умислом та з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та завдання шкоди його здоров`ю, навмисно наніс йому по тулубу декілька ударів кулаками та ногою, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву селезінки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Пояснив, що 18.12.2019 р. перебуваючи поблизу буд. №107 по вул. Ковельській в м. Володимирі-Волинському наніс декілька ударів ОСОБА_6 по тулубу кулаками та ногою. Потерпілому повністю відшкодував моральну та майнову шкоду. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просив суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.
Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило втрату органу є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, котрий не має судимості, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, стан здоров`я обвинуваченого, котрий має захворювання, думку потерпілого, котрий пробачив обвинуваченого, збитки йому обвинуваченим відшкодовані у повному обсязі і він не має претензій до обвинуваченого та просить його суворо не карати, а також бере до уваги сукупність помякшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженних, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, суд з урахуванням вищенаведених обставин прийшов до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі та його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Оскільки потерпілий відмовився від позову з підстав добровільного відшкодування обвинуваченим моральної та майнової шкоди, тому відповідно до п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд приймає відмову потерпілого від позову та закриває провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Прийняти відмову ОСОБА_6 від цивільного позову та закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/
Виготовлено з автоматизованої сиситеми документообігу суду.
Суддя ОСОБА_1