Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9036/18
Провадження № 1-кп/644/1/20
ВИРОК
Іменем України

14 квітня 2020 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002382 від 09 листопада 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Харкові, українки, громадянки України, з середньою - спеціальною освітою, заміжньої, працюючої касиром у ТОВ «Аттіка», зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2018 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_6 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, разом зі раніше знайомою їй ОСОБА_4 перебувала за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 , діючи з умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно вдарила ОСОБА_4 скляною склянкою, яку тримала у лівій руці, у праву сторону обличчя. Від удару склянка розбилася, і ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження.
В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , згідно висновку судово медичної експертизи № 09/1800-С/2018 від 16 листопада 2018 року, ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: рубці на голові, які явилися наслідком загоєння різаних ран, які виникли в результаті дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями. Ці тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).
В судовому засіданні обвинувачена винною себе у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення не визнала, про обставини його вчинення покази давати відмовилася, але пізніше, під час розгляду справи повідомила, що ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, виявила до неї агресію, тяжко образила, звинувативши в тому, що вона отруїла її дитину, негативно та образливо висловилася про її дитину. Обличчя ОСОБА_4 було поряд, вона вдарила її ненавмисно, у стані афекту, склянка луснула і порізала обличчя.
Незважаючи на невизнання обвинуваченої своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, її вина у його вчиненні повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні і дослідженими під час судового провадження доказами, а саме…
Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що знайома з обвинуваченою ОСОБА_6 близько 6 років, вони товаришували.
18 жовтня 2018 року близько 22 години 10 хвилин вона вийшла з роботи і зустріла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У зв`язку з тим, що почався дощ, вони утрьох пішли до ОСОБА_7 у гості до його будинку, що розташований на АДРЕСА_2 .
Прийшовши до будинку вони сіли за стіл. ОСОБА_7 запропонував повечеряти, вона погодилася. Під час вечері пили пиво. ОСОБА_6 , яка вже була п`яна, почала сварку, звинуватила її в тому, що її дитина, будучі вдома у ОСОБА_6 , її об`їла. Вона не реагувала на образи ОСОБА_6 , просила її заспокоїтися, відвернула голову ліворуч і опустила очі. ОСОБА_6 сиділа праворуч від неї. Коли вона повернулася, то побачила замах руки ОСОБА_6 та відчула удар склянкою у праве око та брови. Від удару склянка розбилася, порізала їй повіки ока, щоку та праву сторону обличчя. Після цього, ОСОБА_6 взяла інший стакан з пивом, вилила їй на голову рідину і сказала: «Умийся, тварюко!». ОСОБА_7 випихав ОСОБА_6 з будинку. Було багато крові, він викликав співробітників поліції та швидку медичну допомогу. Її забрали у лікарню. Допитали її співробітники поліції вже у лікарні. Лікувалася вона два тижні.
Судово медичну експертизу за її участю проводили у філії ХОБСМЕ на вул. Корчагінців, вона двічі приїздила до експертної установи на огляд і розповідала експерту про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень.
В той день вона випила близько літра пива. На столі стояв широкий стакан з товстим дном, в якій ОСОБА_7 налив віскі і розбавив водою. Боковою частиною саме цього стакану ОСОБА_6 її і вдарила в обличчя. Удар був таким сильним, що стакан розбився.
Показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що 18 жовтня 2018 року близько 22 години він з ОСОБА_6 , яка вже була на підпитку, зустріли ОСОБА_4 , яка була твереза і йшла з роботи. Починався дощ і він запросив ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до себе в гості. Вони погодилися. Коли усі разом прийшли до його будинку по АДРЕСА_2 . Він пригостив ОСОБА_4 борщем, а потім почали пити пиво зі склянок для віскі, які виготовлені зі скла з товстим дном.
До цих подій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 товаришували близько 4-5 років. Між їх дітьми виник конфлікт, з приводу якого між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка. Він попросив ОСОБА_6 піти з будинку, оскільки вона вже п`яна, але ОСОБА_6 на це не відреагувала та продовжила сваритися. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кричали одна на одну, але ОСОБА_4 . ОСОБА_8 не била і спроб її вдарити не вчиняла.
Він підвівся з-за столу, щоб їх розмирити, і в цей момент у нього з-за спини ОСОБА_6 сильно вдарила ОСОБА_4 в обличчя скляною склянкою для віскі, а саме, боковою частиною склянки, внаслідок чого та розбилася і заподіяла ОСОБА_4 різані та рвані рани на обличчі. Він розірвав бинт і почав прикладати до обличчя ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 вилила їй на голову пиво з іншої склянки, що стояла на столі. Діаметр склянки, якою ОСОБА_6 вдарила ОСОБА_4 , приблизно 50 мм. В момент нанесення удару ОСОБА_6 тримала склянку у руці так, що її верхівка виглядала.
Після цього він вивів ОСОБА_6 на вулицю, і вона пішла. Можливо ОСОБА_6 , коли вдарила ОСОБА_4 склянкою, поранила собі руку.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що на час вказаних подій працювала оперуповноваженим Індустріального відділу поліції та 18 жовтня 2018 року перебувала на чергуванні. По номеру «102» надійшло повідомлення про конфлікт між жінками, під час якого одна жінка іншій заподіяла склянкою тілесні ушкодження. Заявник назвався ОСОБА_7 .
Їх наряд виїхав на місце пригоди, де вже перебували лікарі «Швидкої» та надавали потерпілій допомогу, оскільки на правій частині її обличчя були рани, з яких йшла кров. Про обставини конфлікту розповів ОСОБА_7 .. Огляд місця події вона не здійснювала, все сталося швидко, потерпілу жінку «Швидка» забрала в лікарню.
За протоколом дій лікар «Швидкої» ОСОБА_10 пізніше повідомив поліцію про заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, і тому через деякий час на місце події повторно прибула поліція, але вже слідчо-оперативна група.
Крім вищенаведених доказів вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується документами, а саме…
Протоколом проведення слідчого експерименту від 12 листопада 2018 року за участі потерпілої ОСОБА_4 , під час якого вона розповіла про обставини подій, за яких отримала тілесні ушкодження, а також показала на статисті механізм нанесення їй удару в обличчя обвинуваченою ОСОБА_6 (а.с. 131, 132).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 листопада 2018 року за участі ОСОБА_6 , під час якого вона розповіла про обставини, за яких заподіла тілесні ушкодження ОСОБА_4 , а також показала на статисті механізм нанесення удару в обличчя потерпілій (а.с. 133, 134).
Висновком судово медичного експерта № 09/1800-С/2018 від 16 листопада 2018 року, згідно з яким протиправними діями обвинуваченої потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рубців на голові, які явилися наслідком загоєння різаних ран, що виникли в результаті дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями, і могли бути отримані у строк не пізніше дати звернення в лікувальну установу.
Ці тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).
Показання ОСОБА_4 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 12 листопада 2018 року, в цілому не суперечать наявним судово медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (а.с. 135).
Довідкою станції швидкої медичної допомоги від 18 жовтня 2018 року, згідно з якою за адресою виклику: м. Харків, вул. Сивашська, буд. 27, виявлено ОСОБА_4 зі забійною раною правої верхньої повіки, забійною раною правої скулової ділянки (а.с. 136).
Оцінивши зібрані під час кримінального провадження та досліджені в судовому провадженні докази, суд вважає, що дії обвинуваченої підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд не приймає доводи сторони захисту про недопустимість доказу, а саме, висновку судово медичного експерта № 09/1800-С/2018 від 16 листопада 2018 року, в обґрунтування чого захисник посилається на те, що висновок містить посилання експерта на «довідку Поліклініки № 9 про перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні з 19.10 до 24.10.18 з діагнозом забійні рани лицьового черепа, шви зняті 24.10.2018», а в дійсності потерпіла ОСОБА_4 перебувала у цьому медичному закладі на амбулаторному лікуванні.

Суд зазначає, що відповідно до положень п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою.
Таким чином, вид лікування потерпілого (амбулаторне, стаціонарне та будь-яке інше) при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень експертом до уваги не береться, на ступень тяжкості тілесних ушкоджень жодним чином не впливає і тому зазначена розбіжність не свідчить про недопустимість вказаного доказу.

Щодо ствердження сторони захисту про наявність протирічь між показами потерпілої та обвинуваченої про механізм заподіяння тілесних ушкоджень, то суд зазначає, що матеріали справи дозволяють суду усунути ці протиріччя.

Так, покази обвинуваченої ОСОБА_6 про ненавмисне нанесення нею удару склянкою в обличчя потерпілої, надані як під час проведення слідчого експерименту, так і в судовому засіданні, суд оцінює як не об`єктивні, оскільки вони жодними доказами не підтверджені, і вважає їх спрямованими на ухилення обвинуваченої від передбаченої законом відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Покази потерпілої ОСОБА_4 про обставини та механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, навпаки гармонійно співвідносяться з іншими доказами у справі, підтверджуються показами свідка ОСОБА_7 та не суперечать наявним судово медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень, і тому суд оцінює їх як об`єктивні та такі, що у сукупності з іншими доказами спростовують покази обвинуваченої ОСОБА_6 про механізм їх заподіяння.

При цьому суд зазначає, що ствердження обвинуваченої про ненавмисне нанесення нею удару потерпілій також спростовується тією обставино, що внаслідок цього удару склянка розбилася, що свідчить про значну силу удару і неможливість його випадкового здійснення.

Також суд не приймає до уваги ствердження сторони захисту про заподіяння обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій у стані афекту, викликаного образою, яку потерпіла висловила на її адресу та на адресу її дитини, оскільки як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 надавала ретельні пояснення про обставини кримінального правопорушення та неодноразово змінювала позицію захисту з метою уникнення відповідальності за вчинені дії.

Так, на початку судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 взагалі заперечувала факт заподіяння нею тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 та відмовилася надавити покази. Потім надала пояснення про те, що захищалася від нападу ОСОБА_4 , пізніше, що нанесла удар потерпілій ненавмисно, а потім, що вчинила протиправні дії в стані афекту. Періодична зміна обвинуваченої своїх показів про обставини вчинення злочину свідчить про відсутність на момент його вчинення в неї будь якого афективного стану, оскільки вона добре пам`ятає усі події, що у сукупності з доведеним фактом перебування на момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, який виключає можливість виникнення афекту, беззаперечно спростовує вказане ствердження обвинуваченої.

Також, ствердження обвинуваченої про нанесення нею потерпілій тілесних ушкоджень під час захисту від її нападу спростовується показами свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що під час сварки потерпіла обвинувачену не била і спроби нанести їй будь-яке ушкодження не вчиняла, а також фактом відсутності у обвинуваченої тілесних ушкоджень, заподіяних їй потерпілою ОСОБА_4 .

Стосовно ствердження сторони захисту про неповноту судового розгляду, яка виявилася у недопиті в судовому засіданні судово медичного експерта, стосовно якого судом начебто було прийнято рішення про його виклик і допит, то суд зазначає, що це ствердження не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні 30.05.2019 у задоволенні клопотання захисника в частині допиту експерта було відмовлено та роз`яснено зміст положень КПК України про можливість допиту експерта тільки після дослідження його експертного висновку.

Посилання сторони захисту на покази свідка ОСОБА_9 , яка начебто підтвердила в судовому засіданні факт відсутності скарг з боку потерпілої в той час, коли вона у складі слідчо-оперативної групи виїжджала на місце події, також не відповідає дійсності, оскільки: свідок ОСОБА_9 не давала пояснень про те, що вона входила до складу слідчо оперативної групи, пояснила, що в її присутності огляд місця події не проводився; в її присутності потерпілій ОСОБА_4 лікарі «Швидкої» надавали невідкладну медичну допомогу, оскільки на правій частині обличчя потерпілої були рани, з яких йшла кров.

Також суд не приймає до уваги ствердження захисту про недопустимість зібраних органом досудового розслідування доказів з тих підстав, що досудове розслідування проводилося за ч. 1 ст. 125 КК України, а, відповідно до відомостей, що містяться у ЄРДР, повинно було зразу проводитися за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки слідчим кваліфікація кримінального правопорушення була змінена з частини 1 на частину 2 статті 125 КК вже після отримання висновку судово - медичного експерта про ступень тяжкості тілесних ушкоджень, встановлених у потерпілої, усі докази у справі були зібрані в межах одного кримінального провадження № 0002382 від 09 листопада 2018 року та у відповідності до вимог КПК України.

При призначенні обвинуваченій міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею злочину, конкретні обставини його вчинення та відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, зі слів працює касиром, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставин, які пом`якшують покарання, що призначається обвинуваченій, по кримінальному провадженню не вбачається.

Обставиною, яка обтяжує покарання, що призначається обвинуваченій, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченої, а також з метою запобігання можливості вчинення нею нових злочинів, їй слід призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй за його вчинення покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.
Копію вироку вручити прокурору, захиснику і обвинуваченій негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Суддя: ОСОБА_1