Справа № 473/1046/20
Номер провадження1-кп/473/202/2020
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
ВИРОК
іменем України

"05" травня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мартинівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, працює вантажником фізичної особи підприємця « ОСОБА_4 », сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

захисник адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

19 березня 2020 року біля 20 годин 50 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння будь яким транспортним засобом, прибув до місця розташування майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 24. Діючи умисно на виконання свого злочинного умислу та керуючись корисним мотивом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_8 таємно проник на територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, який знаходиться під охороною, де зберігаються автотранспортні засоби, на які накладений арешт. Під час перебування на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області обвинувачений ОСОБА_8 вирішив здійснити незаконне заволодіння мотоциклом моделі «Lifan КР200» чорно синього кольору вартістю 1819 гривень 44 копійки, який знаходився в користуванні потерпілого ОСОБА_6 . В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що він не має права володіння та користування мотоциклом моделі «Lifan КР200» чорно синього кольору, взявшись за його кермо здійснив транспортування вищезазначеного транспортного засобу з місця зберігання, але невдовзі був затриманий працівниками поліції.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним повністю, та підтвердив факт скоєння ним цього злочину, при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у сховище.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшуює покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визнає скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ,, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та відповідно до розділу ХІ Особливої частини КК України є кримінальним правопорушенням проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_8 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Крім того суд враховує стать та вік обвинуваченого ОСОБА_8 , який задовільно характеризуються за місцем проживання та роботи, має професійно технічну освіту, працевлаштований, не одружений, не перебуває на диспансерних обліках лікаря нарколога та лікаря психіатра комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», є не судимим. /а.к.п. 24 29/.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді позбавлення волі, буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При наявності пом`якшуючої покарання обставини та обтяжуючої покарання обставини, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , його ставлення до вчиненого ним злочину, з врахуванням позицій прокурора та сторони захисту, які просили суд призначити обвинуваченому ОСОБА_8 основний вид покарання в виді позбавлення волі без конфіскації майна, з іспитовим строком випробування, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст.75 - 78 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог, викладених в п.1 та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. /а.к.п. 34/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання в виді 05 /п`яти/ років позбавлення волі без конфіскації його майна, зарахувавши в строк відбування покарання тримання його під вартою в установі попереднього ув`язнення з 19 березня 2020 року по 21 березня 2020 року включно, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк основного покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного основного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 01 /один/ рік, зобов`язавши обвинуваченого, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 березня 2020 року /Справа № 473/953/20, провадження № 1-кс/473/253/2020/ про застосування запобіжного заходу в виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 скасувати. /а.к.п. 22 23/.

Речові докази за кримінальним провадженням, які належать обвинуваченому ОСОБА_8 , а саме: чоловічі штани темно зеленого кольору, куртку болонєву темно синього кольору, шапку темно синього кольору, светр чорного кольору, які поміщені до сейф пакету № ЕХР 0414429 та зберігаються в камері збереження речових доказів Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, без відповідного рішення слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області про арешт даного майна, відповідно до ч.9 ст.170 КПК України негайно повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , як законному власнику даних речей. /а.к.п. 34/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1