ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/25/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/314/20 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 191 ч. 5 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 1 серпня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Комишуваха Оріхівського району Запорізької області, громадянин України, який має вищу освіту, не працюючий, пенсіонер, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України та виправданий у зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень.
Цивільний позов прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 811 981 гривня залишений без розгляду.
Вироком вирішені питання судових витрат та доля речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_7 пред`явлено наступне обвинувачення.
Згідно з рішенням Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 10.11.2010 року № 01 «Про інформацію Комишуваської селищної виборчої комісії про результати виборів 31 жовтня 2010 року та обрання Комишуваського селищного голови» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обрано Комишуваським селищним головою, на посаді якого він перебував до 28 жовтня 2015 року.
Відповідно до посадової інструкції голови Комишуваської селищної ради до повноважень та посадових обов`язків ОСОБА_7 входило: забезпечення в межах, наданих законом, повноважень органам місцевого самоврядування, виконавчої влади на території сільської ради, дотримання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організація в межах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», роботи сільської ради та її виконавчого комітету; підписання рішення ради та її виконавчого комітету; внесення на розгляд ради пропозицій про кількісний і персональний склад виконкому селищної ради; внесення на розгляд ради пропозицій щодо структури і штатів виконавчого комітету та органів ради; скликання сесії ради, внесення пропозицій та формування порядку денного сесій і головування на пленарних засіданнях селищної ради; забезпечення підготовки та розгляду проектів програм соціально - економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її повноважень, оприлюднення затверджених радою програм, бюджету та звіту про їх виконання; призначення на посади та звільнення працівників селищної ради, ведення обліку робочого часу (табеля); забезпечення виконання рішень селищного референдуму, селищної ради та виконавчого комітету; розпорядження бюджетними, позабюджетними цільовими коштами, використання їх лише за призначенням, визначеним радою; звернення до суду щодо визначення незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, установ, підприємств та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладення від імені територіальної громади, селищної ради та виконавчого комітету договорів відповідно до законодавства; ведення особистого прийому громадян, забезпечення на території ради дотримання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань; складання і засвідчення нотаріальних дій у відсутності секретаря селищної ради; видання розпоряджень у межах своїх повноважень; скликання загальних зборів громадян за місцем проживання; здійснення інших повноважень місцевого самоврядування, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до компетенції її виконавчих органів.
Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді голови Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, здійснював функції представника місцевого самоврядування, при цьому виконував організаційно-розпорядчі функції, в силу чого, згідно з приміткою до ст.364 КК України, був службовою особою.
ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що 16.03.2011 року в період часу з 08-00 години до 18-00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на робочому місці, у приміщенні ради за адресою: АДРЕСА_2 , будучи службовою особою, діючи умисно, з метою реалізації нежитлової будівлі - будинку побуту, загальною площею 660.8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що засідання шостої сесії шостого скликання Комишуваської селищної ради за участю квотної кількості депутатів не розглядало питання щодо реалізації вищевказаної нежитлової будівлі, безпідставно, одноосібно вніс пункт 1 та пункт 2 до рішення Комишуваської селищної ради від 16.03.2011 року № 26 «Про затвердження звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі» наступним змістом: «1. Затвердити Звіт про незалежну оцінку нежитлової будівлі, будинку побуту, виготовлений експертом-оцінювачем ОСОБА_11 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , і величина вартості якого, отримана в результаті оцінки, становить: 39 220,00 гривень. без ПДВ. 2. Доручити селищному голові Комишуваської селищної ради здійснити продаж вищезазначеної нежитлової будівлі через аукціон не нижче затвердженої цим рішенням величини вартості».
Того ж дня, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що складений ним вищезазначений документ містить неправдиві відомості щодо його прийняття депутатами Комишуваської селищної ради, підписав його та завірив гербовою мокрою мастичною печаткою Комишуваської селищної ради, яка в силу службових повноважень перебувала в його віданні. В результаті цих дій ОСОБА_7 надав рішенню Комишуваської селищної ради «Про затвердження звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі» від 16.03.2011 року № 26 ознаки офіційності та законності.
В подальшому, на підставі вказаного документа між територіальною громадою смт Комишуваха в особі Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, в особі селищного голови ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_12 26.05.2011 року укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, будинку побуту, загальною площею 660,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на загальну суму 43 142,00 гривень, фактична вартість якого, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.04.2016 року № 55-16 станом на день реалізації, а саме 26.05.2011 року, складала 811 981,00 гривень.
Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.366 КК України як службове підроблення, тобто складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.
Також, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на розтрату ввіреного в силу службових обов`язків комунального майна, займаючи посаду сільського голови Комишуваської селищної ради, здійснюючи функції представника місцевого самоврядування, будучи при цьому службовою особою, та виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшої розтрати комунального майна за заниженою вартістю, ОСОБА_7 самостійно, одноособово, замовив у експерта-оцінювача ОСОБА_11 звіт «Про незалежну оцінку «Нежитлової будівлі «будинку побуту», що знаходиться за адресою: вул. Богдана Хмельницького, буд. 27, смт Комишуваха Оріхівський район Запорізька область, у якому запропонував експерту-оцінювачу ОСОБА_11 , без отримання останнім винагороди, провести оцінювання будинку побуту за заниженою вартістю, а саме у розмірі 39 000,00 гривень, хоча фактична його вартість згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.04.2016 року № 55-16 станом на день реалізації, а саме 26.05.2011 року складала 811981,00 гривень.
За пред`явленим обвинуваченням, в подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, заправлений на розтрату ввіреного йому в силу службових обов`язків комунального майна, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що складений експертом-оцінювачем документ, а саме звіт «Про незалежну оцінку «Нежитлової будівлі «будинку побуту», містить неправдиві відомості щодо вартості відчужуваного об`єкта нерухомості, самостійно, в порушення п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», без обговорення серед депутатів Комишуваської селищної ради, одноособово, виніс питання затвердження звіту про незалежну оцінку на шосту сесію шостого скликання Комишуваської селищної ради і, як наслідок, самостійно склав рішення Комишуваської селищної ради від 16.03.2011 року № 26, яке містило неправдиві відомості щодо його затвердження та подальшої реалізації, шляхом голосування на сесії депутатами Комишуваської селищної ради.
Далі, як вказано в обвинувальному акті, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, а саме головою Комишуваської селищної ради шостого скликання, зловживаючи своїм службовим становищем, завірив особистим підписом та гербовою мокрою мастичною печаткою Комишуваської селищної ради, надавши рішенню Комишуваської селищної ради від 16.03.2011 року № 26 «Про затвердження звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі» статусу офіційного документа, та в подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу щодо реалізації, розтрати нежитлової будівлі, будинку побуту, загальною площею 660.8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за загальною сумою 39220,00 гривень, направив до приватного підприємства «Фірма СОМГІЗ» для проведення аукціону з реалізації нерухомого майна.
17.05.2011 року протоколом № 01-08 щодо проведення аукціону з реалізації майна продаж зазначеного об`єкта визначено в сумі 43142,00 гривень. У подальшому між територіальною громадою смт Комишуваха, в особі Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, в особі селищного голови ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_12 26.05.2011 року укладений договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, будинку побуту, загальною площею 660,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за загальною сумою 43142,00 гривень, фактична вартість якого, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.04.2016 року № 55-16 станом на день реалізації, а саме 26.05.2011 року, складала 811981,00 гривень.
За пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням, внаслідок протиправних дій Комишуваського селищного голови ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди Комишуваській селищній раді Оріхівського району Запорізької області на вказану суму, яка у 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, чим завдав матеріальну шкоду селищній раді в особливо великих розмірах.
Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст.191 КК України як розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах.
Далі, як вказано в обвинувальному акті, перебуваючи на посаді Комишуваського селищного голови ОСОБА_7 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, здійснюючи функції представника місцевого самоврядування, будучи при цьому службовою особою, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшої розтрати комунального майна за заниженою вартістю, самостійно, одноособово, замовив у експерта-оцінювача ОСОБА_11 звіт «Про незалежну оцінку «Нежитлової будівлі «будинку побуту», що знаходиться за адресою: вул. Богдана Хмельницького буд. 27 смт Комишуваха Оріхівський район Запорізька область, у якому запропонував експерту-оцінювачу ОСОБА_11 провести оцінювання будинку побуту за заниженою вартістю, а саме у розмірі 39000,00 гривень, хоча фактична вартість якого, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.04.2016 року № 55-16 станом на день реалізації, а саме 26.05.2011 року складала 811981,00 гривень.
За пред`явленим обвинуваченням, у подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що складений експертом-оцінювачем документ, а саме звіт «Про незалежну оцінку «Нежитлової будівлі «будинку побуту», містить неправдиві відомості щодо вартості відчужуваного об`єкта нерухомості, самостійно, в порушення п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», без обговорення серед депутатів Комишуваської селищної ради, використав указаний звіт, а саме одноособово виніс питання «Про затвердження звіту про незалежну оцінку» на шосту сесію шостого скликання Комишуваської селищної ради і, як наслідок, самостійно склав рішення Комишуваської селищної ради від 16.03.2011 року №26, яке містило неправдиві відомості щодо його затвердження та подальшої реалізації. У подальшому, між територіальною громадою смт Комишуваха, в особі Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, в особі селищного голови ОСОБА_7 , та покупцем ОСОБА_12 26.05.2011 року укладений договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, будинку побуту, загальною площею 660.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на загальну суму 43 142,00 гривень.
Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Суд першої інстанції визнав невинуватим ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України та виправдав у зв`язку із не доведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.
До таких висновків суд першої інстанції дійшов з огляду на те, що основний письмовим доказом для доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є злочином з матеріальним складом, стороною обвинувачення надано висновок судової будівельно-технічної експертизи № 55-16 від 18.04.2016 року, відповідно до якого вартість будівлі побуту станом на день реалізації 26.05.2011 року складала 811 981,00 грн.
Разом з тим, оскільки експертизу було проведено із порушенням Закону України «Про судову експертизу», Методики оцінки майна та Інструкції про призначення судових експертиз та експертних досліджень, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведений висновок експертизи має ознаки недопустимості і відповідно не спростовує ринкову вартість нерухомого майна, зазначену у звіті, виконаному експертом оцінювачем ОСОБА_11 .
Клопотань про призначення повторних або додаткових експертиз стороною обвинувачення в суді заявлено не було.
Суд першої інстанції встановив, що ухвала Оріхівського районного суду Запорізької області, якою закрито кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав у відношенні експерта оцінювача ОСОБА_11 за фактом підроблення ним Звіту про вартість нерухомого майна, не може вважатись належним, допустимим та без запереченням доказом вини ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні, оскільки судове слідство у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_11 не проводилось, будь-які докази не досліджувались, само ж по собі визнання вини особи у вчиненні кримінального правопорушення не може визнаватись беззаперечним доказом вчинення цього кримінального правопорушення. Також суд встановив, що виконаний ОСОБА_11 . Звіт не спростований жодним іншим висновком експерта.
Суд встановив, що жоден з допитаних свідків не підтвердив факту самостійного виготовлення ОСОБА_7 жодного документу, що спростовує доводи обвинувачення, що він самостійно склав рішення Комишуваської селищної ради № 26 від 16.03.2011 року.
Допитавши свідків обвинувачення, суд першої інстанції встановив, що переважна їх більшість чула на серії питання про продаж будинку побуту, голосували за це питання або не виключають того, що голосували за це питання, зокрема свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Інші свідки не пам`ятають, чи виносилось це питання на голосування сесії, зокрема свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . Крім того свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 не були на 6 сесії, або не пам`ятають чи були на ній. Свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 показали, що не чули на сесії питання про продаж будинку побуту.
Проаналізувавши показання наведених вище свідків, суд першої інстанції прийшов до висновку, що більшість свідків підтвердила винесення питання про продаж об`єкта нерухомості будинку побуту.
Крім того суд першої інстанції встановив, що кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України було розслідувано неналежним органом досудового розслідування слідчим відділом Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, в той час, як у відповідності до ч. 5 ст. 216 КПК України дане кримінальне провадження повинні були розслідувати детективи НАБ України, що тягне за собою визнання недопустимими всіх доказів, здобутих під час досудового розслідування, проведеного неналежним органом.
Отже суд першої інстанції прийшов до висновку, що в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_7 вчинено обвинуваченим (10 абз. 13 сторінки вироку), а також встановив, що в ході судового розгляду вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення не доведена, в тому числі «поза розумним сумнівом», тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у зв`язку із тим, що не доведено, що дані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_36 (12 абз. 13 сторінки вироку).

В апеляційні скарзі прокурор просить виправдувальний вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам причетності обвинуваченого до вчинення злочинів.

Так, суд у вироку на відобразив покази ряду свідків, відповідно до яких присутність депутатів на сесіях Комишуваської селищної ради шостого скликання супроводжувалося проставлянням кожним із депутатів напроти прізвища у списку присутніх особистого підпису. Відсутність вказаного підпису може свідчити про те, що депутат не був присутній на відповідній сесії та не брав участь у розгляді певного питання.
В підтвердження цього стороною обвинувачення як доказ було долучено протоколи та рішення шостої сесії шостого скликання Комишуваської селищної ради. Зазначений доказ містив список депутатів, присутніх на сесії, однак напроти прізвищ депутатів були відсутні їх підписи. Проте мотивувальна частина вироку взагалі не містить відображення вказаних обставини, а лише міститься посилання на те, що долучені стороною обвинувачення письмові докази не мають доказового значення.
На спростування висновків суду звукозаписом судових засідань встановлено, що більшість свідків зазначають, що не голосували за прийняття рішення про продаж будинку. Однак судом зазначені лише ті покази свідків, які вказують на невинуватість ОСОБА_7 .
Прокурор вказує на те, що суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що у 2011 році він на прохання ОСОБА_7 виготовив звіт про оцінку будинку побуту, фактично не проводячи безпосереднє дослідження об`єкту, де зазначив вартість об`єкту нерухомості відповідно до прохання обвинуваченого. Проте відповідно до вироку суду вказані показання свідка, як і ухвала Оріхівського районного суду Запорізької області від 03.11.2016 р., якою ОСОБА_11 звільнено від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, не мають доказового значення.

Прокурор зазначає, що згідно зі змістом вироку свідок ОСОБА_34 пояснила, що в її присутності рішення про відчуження будинку побуту не приймалося. Проте відповідно до звукозапису судових засідань вказаний свідок показала, що у березні 2011 року вона тяжко хворіла та взагалі не відвідувала сесії. В той же час відповідно до протоколів та рішень шостої сесії шостого скликання Комишуваської селищної ради ОСОБА_34 значиться у списку депутатів, присутніх на сесії.
Крім того прокурор зазначає, що суд, визнаючи недопустимим висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18.04.2016 № 55-16, не мав на це належних підстав, оскільки відповідно до вимог ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи якщо надані декілька висновків, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; якщо під час судового розгляду виникли підстави, передбачені ч. 1 ст. 509 КПК України; якщо існують достатні підстави вважати висновок експерта (експерті) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності. З огляду на наведене прокурор вважає, що у суду першої інстанції не було підстав визнавати наданий стороною обвинувачення висновок експерта недопустимим доказом лише після допиту експерта ОСОБА_37 з посиланням на те, що він використав невірний підхід. Крім того у суду був відсутній інший висновок експерта, який би суперечив наданому стороною обвинувачення.

Прокурор вважає, що вина ОСОБА_7 підтверджується у повному обсязі, а виправданий він без належної оцінки всіх доказів, що свідчить про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В запереченні на апеляційну скаргу захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок залишити без змін.

Окремо зазначають, що про відсутність свідка ОСОБА_34 на сесії селищної ради вказувала не вона, а інший свідок ОСОБА_22 .

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, яки привели до невідповідності висновків суду, викладених у ньому, фактичним обставинам справи, скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування зазначив, що суд належним чином не оцінив показання свідків обвинувачення, які приймали участь на сесії та показали в суді, що за рішення про продаж будинку побуту не голосували. Без достатніх підстав та у супереч вимог кримінального процесуального закону суд визнав недопустимим доказом наданий стороною обвинувачення висновок експерта щодо вартості будинку побуту. З приводу висновків щодо виключної підслідності даного провадження НАБ України прокурор зазначив, що постановами прокурора у кримінальному провадженні від 4 листопада 2016 року було прийнято рішення щодо об`єднання кримінальних проваджень у відношенні ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358, ч. 2. ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України в одне та доручено проведення досудового розслідування слідчому відділенню Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, що відповідає вимогам ч. 10 ст. 216 КПК України. В підтвердження вказаного доводу безпосередньо в судовому засіданні надав копії вказаних постанов прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а вирок суду без змін. Зазначила, що як на доказ вини сторона обвинувачення посилається на не підписаний список депутатів, які приймали участь у сесії, але при цьому обвинувачення не заперечує того, що вказана сесія відбулась. Суд допитав всіх свідків та встановив, що більшість з них підтвердила голосування за продаж будинку побуту. Жоден зі свідків не підтвердив, що ОСОБА_7 особисто виготовив текст рішення сесії. Покупець будинку побуту в суді підтвердив проведення аукціону. Оцінювач ОСОБА_38 був допитаний в суді, але його показання не узгоджуються із іншими доказами. Експерт ОСОБА_39 в суді першої інстанції сам спростував правильність свого висновку та підтвердив недотримання ним положень закону при проведенні експертизи.

Адвокат ОСОБА_8 в заперечення на апеляційну скаргу прокурора зазначив, що надані прокурором копії постанов прокурора у кримінальному провадженні про об`єднання кримінальних провадження та визначення підслідності за слідчим відділенням Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області не спростовують висновків суду першої інстанції з приводу виключної підслідності даного провадження за НАБ України та процесуального керівництва у ньому лише САП України. В суді допитані всі свідки, які не довели вину ОСОБА_7 , експерт не змін пояснити, яку саме експертизу він провів.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав своїх захисників без доповнень.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, обвинуваченого та його захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Пунктом першим частини третьої ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку окрім іншого зазначаються підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 вказаним вимогам закону не відповідає, з огляду на наступне.

Зокрема, суд у вироку суперечливо виклав підстави для виправдання обвинуваченого.

Так, згідно з правовою позицією, викладеною у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (яка корелюється з нормами ч. 1 ст. 373 КПК України), зазначено, що виправдувальний вирок постановляється:

- за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням підсудного і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинність діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали внаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо;

- за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не являє суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним (повторність діяння, попереднє притягнення до адміністративної відповідальності тощо); діяння вчинено у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності; мала місце добровільна відмова від вчинення злочину, а фактично вчинене не містить складу іншого злочину; підсудний не є суб`єктом злочину через відсутність спеціальних ознак, встановлених для суб`єкта даного складу злочину; підсудний не досяг віку, з якого він може нести кримінальну відповідальність;

- за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним.

Разом з цим, як вбачається із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції по суті дійшов до висновку про відсутність подій злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, при цьому виправдувальний вирок постановив з підстав недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вказане свідчить про суперечливі формулювання, допущені судом у вироку, стосовно підстав для виправдання ОСОБА_7 , що не відповідає положенням ч. 1 ст.373, ст. 374 КПК України.

Крім того, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд не проаналізував досліджені докази у їх сукупності.

Фактично суд оцінив кожний доказ з огляду на версії сторони захисту, що не узгоджується з вимогами ст. 94 КПК України, згідно з якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, суд першої інстанції не навів переконливих мотивів, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Зокрема суд не надав належну оцінку показанням свідка ОСОБА_11 , який прямо вказував на те, що він у звіті про оцінку майна нежитлової будівлі вказав вартість майна, яку прохав зазначити ОСОБА_7 , що суперечить принципам незалежної оцінки майна, встановленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 р.

Показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_32 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_42 , ОСОБА_27 , ОСОБА_43 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_17 у вироку суду викладені вкрай стисло, в деяких випадках перекручені та не відображають обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження.

В подальшому, неповно виклавши показання наведених свідків, суд першої інстанції не здійснив їх ретельний аналіз та прийшов до хибного висновку, що більшість свідків в суді підтвердила винесення питання про продаж об`єкту нерухомості.

Зокрема, у супереч змісту показань свідка ОСОБА_26 , наведених у вироку суду, що вона була депутатом 6-го скликання, чи була присутня на 6-й сесії не пам`ятає, згідно аудіозапису судового засідання 29 травня 2017 року вона в суді показала, що в списку депутатів, які приймали участь на сесії 16.03.2011 року її підпис відсутній, питання затвердження оцінки нерухомого майна за її участі не обговорювалась, за рішення № 26 вона не голосувала.

В супереч наведеного у вироку суду, згідно аудіозапису судового засідання від 29 травня 2017 року свідок ОСОБА_13 в суді показав, що про рішення від 16 березня 2011 року про затвердження звіту оцінки будинку побуту він не пам`ятає. Проте суд не відобразив показань цього свідка з приводу того, що кожен депутат розписувався у відповідному списку, що і підтверджувало його участь на сесії, але його підписів не має.

Суд не відобразив у вироку показань свідка ОСОБА_40 , який згідно аудіозапису від 17 липня 2017 року показав, що на кожній сесії розписувався у відповідному списку, якщо його підпису у такому списку не має, участі він не приймав. Рішення про продаж будинку побуту запам`ятав би, але за його участю таке питання не обговорювалось.

Таким самим чином суд у вироку не відобразив істотні щодо цієї справи показання свідка ОСОБА_41 , яка згідно аудіозапису показала, що кожного разу розписувалась у відповідному списку депутатів, які приймали участь у сесії. Рішення про продаж будинку побуту за її участі не приймалось. Про його продаж дізналася лише у 2016 році під час допиту у даному кримінальному провадженні.

Крім наведених судом показань свідка ОСОБА_32 з приводу того, що про продаж будинку побуту вона дізналась лише під час проведення слідства, суд не відобразив її показання з приводу того, що перед початком сесії депутати розписувались у відповідному списку.

Суд не відобразив показання свідка ОСОБА_14 , який згідно аудіозапису показав, що перед початком сесії перевірялась явка депутатів, вони розписувались у відповідному списку. Свідок показав, що колись була спроба продавати нерухоме майно, зокрема будинок побуду, але почались спори депутатів і це питання було відкладено. Про продаж будинку побуту дізнався лише у 2015 році.

Суд не навів у вироку показання свідка ОСОБА_15 з приводу того що депутати, які прибули на сесію, розписувались у відповідному списку. За його участі обговорювалось питання продажу нерухомого майна - «Комунхозу». Рішення про продаж будинку побуту від 16.03.2011 року він не бачив і про його продаж дізнався набагато пізніше 2011 року, коли депутатом вже не був. Про те, що депутати проголосувати більшістю за його продаж не знав і сам за його продаж не голосував. Стверджував, що якщо відсутній його підпис у згаданому спису, на сесії участі не приймав.

В супереч наведеному у вироку суду, свідок ОСОБА_16 згідно аудіозапису показав, що за його участі в 2011 році обговорювалось питання продажу «Комунхозу», обговорення продажу іншого нерухомого майна не пам`ятає. Про те, що було продано будинок побуту, кому та за яку вартість дізнався вже від слідчого. За продаж будинку побуту він не голосував.

Згідно викладених у вироку суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_31 , він зазначив, що на 6-й сесії 6-го скликання, яка відбувалась 16.03.2011 року присутній не був. Але суд у вироку не відобразив показань вказаного свідка з приводу того, що коли він прибував на сесії, розписувався у відповідному списку. З приводу відчуження об`єктів нерухомого майна, пам`ятає лише обговорювання питання продажу приміщення «Комунхозу». З приводу продажу будинку побуту були обговорювання, але вирішення питання про затвердження його оцінки та продажу до сесії не дійшло. Про рішення від 16.03.2011 року з приводу затвердження оцінки та продажу будинку побуту свідку нічого не відомо. Про те, що будинок побуту було продано за 40000 грн. дізнався лише у 2016 році. Якщо б в його присутності обговорювалось питання продажу будинку побуту за таку низьку ціну, він за таке рішення не проголосував би. Всі депутати, у яких він запитував з приводу продажу будинку побуту, стверджували, що на тій сесії присутні вони не були.

Суд першої інстанції з приводу показань свідка ОСОБА_27 у вироку вказав, що вона працювала секретарем селищної ради до 16.12.2010 року. За її діяльності об`єкти нерухомості не відчужувались. Чи була присутня на 6-й сесії 6-го скликання, не пам`ятає.

Разом з тим, суд першої інстанції не вказав у вироку наступні пояснення, які на переконання колегії суддів, мають істотне значення для фактичних обставин справи.

Так згідно аудіозапису судового засідання від 27.12.2017 р. вказаний свідок в суді першої інстанції показала, що у сільраді існувало правило перед початком сесії кожний депутат засвідчував свою участь особистим підписом. З жовтня 2010 року не приймала участь у жодній сесії. З 17.01.2011 року працювала в ТОВ «Візус» та у сесії 16.03.2011 року участі не приймала. Яким чином її прізвище опинилось у списку депутатів на сесії 16.03.2011 року їй, не відомо та вона була обурена цим фактом. В її присутності питання продажу будинку побуту не обговорювалось. Про те, що він проданий дізналась від слідчого. Вона, в той час як обіймала посаду секретаря ради, зберігала будинок побуту, як важливий об`єкт інфраструктури.

Суд не вказав у вироку показань свідка ОСОБА_43 з приводу того, що перед кожною сесією депутати розписувались у відповідному списку, який лежав на столі. В її присутності питання продаж об`єктів нерухомого майна не обговорювались. На сесії у березні 2011 року, коли було затверджено вартість будинку побуту та прийнято рішення про його продаж присутня не була та за такі питання не голосувала.

Згідно наведених у вироку суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_34 , вона показала, що була депутатом 6-го скликання, питання про відчуження об`єктів нерухомого майна в її присутності не обговорювалось та рішення про затвердження звіту про оцінку майна в її присутності не приймалося.

Разом з тим суд не вказав істотних показань вказаного свідка з приводу того, що з листопада 2010 року по 2015 рік вона взагалі на сесіях участі не приймала, оскільки важко хворіла. Перед кожною сесією, яку відвідувала, розписувалась, чим засвідчувала свою явку. За рішення про затвердження вартості будинку побуту 39000 грн. та продаж його за цю суму не голосувала, про продаж будинку побуту дізналась, коли визвали до прокуратури.

Суд не відобразив показань свідка ОСОБА_44 з приводу того, що перед кожною сесією депутати розписувались у відповідному списку. Про продаж будинку побуду за 39000 грн. не голосував та про те, що він був проданий дізнався в прокуратурі.

Аналогічно не відобразив суд першої інстанції і показання свідка ОСОБА_17 з приводу того, що депутати перед сесією розписувались у відповідному списку. Також вказаний свідок показав, що він пам`ятає обговорення продажу приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який був зруйнований, але обговорення продажу будинку побуту він не пам`ятає.

Не відобразив суд першої інстанції істотних, на переконання апеляційного суду, показань свідка ОСОБА_28 , з приводу того, що перед сесією депутати розписувались у відповідному списку. Свідок пам`ятає обговорення продажу гуртожитку, обговорення продажу будинку побуту не пам`ятає. Пам`ятає, що продаж будинку побуту та вартість, за яку його було продано, обговорювали значно пізніше. Наполягав на том, за продаж будинку побуту він не проголосував би ні за яких обставин, і якщо відсутній його підпис у відповідному списку депутатів, участі на сесії він не приймав.

Не відобразив суд і показань свідка ОСОБА_18 з приводу того, що депутати перед сесією ставили свої підписи у відповідному списку. З якої причини відсутній її підпис у списку депутатів 6-й сесії 6-го скликання вона пояснити не може. Затвердження вартості будинку побуту та за яку ціну його було продано не пам`ятає, про його продаж дізналась, коли перевірялось питання сплати оренди за земельну ділянку. З приводу показань цього свідка слід звернути увагу на те, що згідно протоколу № 06 пленарного засідання Комишуваської селищної ради шостого скликання шоста сесія саме вона як голова постійної депутатської комісії з питань раціонального землекористування, архітектури та будівництва Комишуваської селищної ради, була доповідачем по 26 питанню «Про затвердження звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі».

Відсутні у вироку суду і показання свідка ОСОБА_20 з приводу того, що був список депутатів, в якому кожний розписувався. Він не пам`ятає, щоб він голосував за затвердження звіту про вартість будинку побуту та його продаж.

Не відобразив суд першої інстанції показань свідка ОСОБА_21 , з приводу того, що перед кожною сесією депутати розписувались у відповідному списку, бувало таке, що депутат на сесію запізнювався, але він все одно розписувався у цьому списку. Свідок стверджував, що якщо його підпис відсутній у такому списку, його на сесії не було. На сесіях розглядалось багато питань, але продаж комунального майна було одиничними випадками. Далі суд неповно та перекрутивши виклав показання вказаного свідка та не зазначив того, що він пояснював обговорення затвердження переліку всього нерухомого майна, яке необхідно продати, зокрема будинку побуту, котельної, приміщення БТІ, комунхозу, загалом 5 або 6 об`єктів і це була сесія, на якій затверджувався саме перелік об`єктів нерухомого майна. Про рішення № 26 від 16.03.2011 року свідку не відомо, за яку вартість було продано будинок побуту він не знає.

Суд не відобразив у вироку показань свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що була секретарем ради з 2010 року по грудень 2011 року, займалась підготуванням проектів рішень, оформленням протоколів. Оскільки голосування не було поіменним, депутатів просили розписатися у відповідному списку, в якому зазначалась дата сесії. Разом з тим вказаний свідок не змогла пояснити, яким чином у списку депутатів 6-й сесії 6-го скликання опинилось прізвище ОСОБА_27 , яка в суді показала, що з жовтня 2010 року на жодній сесії присутня не була, вважала що це друкарська помилка. Не змогла пояснити цей свідок і те, яким чином ОСОБА_27 голосували згідно протоколу.

Отже, на переконання колегії суддів, неповне та в деяких випадках невірне відображення показань свідків обвинувачення депутатів Комишуваської селищної ради 6-го скликання та їх оцінка у такому вигляді привела до невідповідного фактичним обставинам справи висновку суду з приводу того, що переважна кількість свідків безпосередньо чула на сесії питання про продаж будинку побуту, голосували за це питання або не виключають того, що голосували за це питання.

Згідно пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, він обвинувачувався, у тому числі, що 16.03.2011 року в період з 08.00 по 18.00 годині, перебуваючи на робочому місці, він діючи умисно, з метою реалізації будинку побуту, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що засідання шостої сесії шостого скликання Комишуваської селищної ради за участі квотної кількості депутатів не розглядало питання щодо реалізації вищевказаної нежитлової будівлі, безпідставно, одноосібно вніс пункти 1 та 2 до рішення Комишуваської селищної ради від 16.03.2011 року № 25 «Про затвердження звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі» про затвердження звіту вартості будинку побуту та про доручення селищному голові здійснити продаж вказаної нежитлової будівлі.

Отже орган досудового розслідування вважав доведеним факт завірення ОСОБА_7 документу, який містив неправдиві відомості щодо його прийняття депутатами ради у квотній кількості.

Для доведення таких обставин в суді за клопотанням прокурора були допитані свідки обвинувачення вказані вище депутати ради, а також прокурором надано том 2 протоколу шостої сесії селищної ради шостого скликання.

На аркуші 2 вказаного протоколу міститься поіменний список депутатів, які прийняли участь на сесії 16.03.2011 року, та згідно цього протоколу 24 депутата проголосували за прийняття рішення № 26 про затвердження звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі.

При цьому суд не навів своїх доводів на спростування позиції сторони обвинувачення з приводу того, що депутати у кількості, вказаній у протоколі, участі у голосуванні за вказане рішення не приймали.

Суд не оцінив у сукупності показань свідків депутатів з приводу того, що перед кожною сесією вони розписувались у відповідному списку, чим засвідчували свою участь на сесії, а в даному випадку в якості додатку до протоколу додано список депутатів, якій не містив жодного підпису.

Суд першої інстанції не зробив належній оцінки зокрема тій обставині, що свідки ОСОБА_34 та ОСОБА_27 категорично заперечували свою участь на сесії 16.03.2011 року, свідок ОСОБА_34 пояснювала, що вона на той час тяжко хворіла, а ОСОБА_27 з жовтня 2010 року та в 2011 році на жодній сесії присутня не була, але їх прізвища зазначені не лише у списку депутатів, які нібито були присутні на вказаній сесії, а і безпосередньо у протоколі, як таких, що в числі з 24-х депутатів, які одноголосно проголосували за прийняття рішення про затвердження звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі будинку побуту та його продажу.

Відхиляючи, як доказ обвинувачення надану стороною обвинувачення ухвалу Орхівського районного суду Запорізької області, якою з нереабілітуючих підстав закрито кримінальне провадження у відношенні свідка ОСОБА_11 , суд першої інстанції у вироку зазначив, що вказана ухвала не може бути доказом заниження ОСОБА_11 вартості будинку побуту, оскільки судове слідство у відношенні нього не проводилось, будь-які докази не досліджувались.

Разом з тим суд першої інстанції не оцінив у сукупності вказане судове рішення від 20.11.2016 р. (т. 3 а.с. 114-116), яким за клопотанням прокурора відповідно до ст. 49 КК України було закрито кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_11 , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 358 КК України і яке полягало саме в тому, що він виготовив за пропозицією ОСОБА_7 звіт про оцінку будинку побуту по заниженій вартості із показаннями свідка ОСОБА_11 , які він дав в суді у даному провадженні щодо ОСОБА_7 та показав, що оцінив вартість будинку побуту в межах 30000 40000 грн. за проханням ОСОБА_7 як фізичної особи, на час виготовлення звіту така вартість була заниженою, не відповідала фактичній вартості майна і в подальшому цей звіт було анульовано Фондом державного майна України.

З приводу висновків суду першої інстанції щодо підтвердження свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_45 процедури та порядку виготовлення звіту, то колегія суддів вважає таку оцінку фактичних даних формальною, оскільки згідно показань того ж свідка ОСОБА_11 він в суді пояснив, що ОСОБА_46 зробив рецензію на його звіт без зазначення відповідності безпосередньо вартості майна, об`єкт не перевіряв.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеній у п. 17 згаданої вище Постанови Пленуму № 5 від 29.06.1990, висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Суд першої інстанції, оцінюючи висновок судової будівельно-технічної експертизи № 55-16 від 18.04.2016 року, прийшов до висновку про наявність ознак недопустимості цього доказу, та як наслідок, сумнівів у об`єктивності та достовірності цього доказу.

Такі умовиводи суду самі по собі вже є суперечливими та такими, що викладені не у точних та категоричних судженнях.

Більш того, в обґрунтування «наявності ознак недопустимості Висновку судової будівельно-технічної експертизи» суд першої інстанції наводить незгоду із обраною експертом методикою визначення вартості майна та порядком проведення експертизи.

Проте суд не зазначив як наведене співвідноситься із положеннями ст.ст. 86-89 КПК України щодо підстав визнання доказів недопустимими.

За встановлених судом першої інстанції обставин, суд вправі був дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати його до уваги, навівши ґрунтовні мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим через зазначені у вироку мотиви.

Крім того, суд першої інстанції також повинний був оцінити можливість проведення експертизи за ухвалою суду в порядку ст. 332 КПК України, навівши у вироку відповідні мотиви з цього приводу.

Зазначаючи про порушення правил підслідності кримінального провадження та недопустимість з цієї підстави усіх отриманих доказів, суд першої інстанції не перевірив чи дійсно було допущено таке порушення, та, з урахуванням наданих прокурором апеляційному суду постанови про об`єднання кримінальних проваджень від 04.11.2015 та постанови про доручення проведення досудового розслідування від цієї ж дати, дійшов до передчасних висновків про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні мали здійснювати детективи Національного антикорупційного бюро України.

Колегія суддів зазначає, що порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України законність та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що є обов`язковою вимогою в силу ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються КПК України, а також враховуючи апеляційну вимогу щодо скасування вироку та направлення справи на новий судових розгляд, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими тощо, а тому доводи апеляційної скарги підлягають перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 1 серпня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 323/25/17