ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4398/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/102/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року, в кримінальному провадженні №0001360,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього негайно під варту із зали суду. Визначено розмір застави в сумі 126120 грн. Покладено також на підозрюваного процесуальні обов`язки згідно ст.194 КПК України.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420400 грн. Вважає, що враховуючи наявні ризики, тяжкість злочину, санкцію, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, його соціальний та економічний стан, застава у межах, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Розмір застави, про який просить прокурор, зумовлений значним обсягом незаконно отриманих грошових коштів.

-захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Свої вимоги мотивує тим, що у клопотанні слідчого на обґрунтованість підозри його підзахисного наведено тільки загальні фрази, які стосуються здебільшого інших осіб, а ОСОБА_7 стосується лише один епізод, за яким шкода складає 10000 доларів США, що аж ніяк не відповідає застосованому судом запобіжному заходу. Вважає, що жодних об`єктивних, належних та допустимих доказів існування вказаних у клопотанні слідчого ризиків слідчим та прокурором не подано. Також стосовно застосування судом першої інстанції застави, як альтернативного запобіжного заходу, вказує, що слідством не доведено наявність шкоди у розмірі, яка бодай би відповідала заставі, більше того, слідством не вказується в клопотанні про застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, не обґрунтовано її розмір. В апеляційні скарзі прокурор просить про збільшення розміру застосованої застави, вказуючи, що це зумовлено значним обсягом незаконно отриманих грошових коштів, однак не наводить жодних виключних випадків, не кажучи про їх підтвердження доказами, які і не зазначено жодного числового виміру цих коштів. Окрім того, у законодавстві не відображено такого поняття як значний обсяг незаконно отриманих грошових коштів. Вважає, що жодним чином не було вивчено особу підозрюваного, не враховано наявності у нього стійких соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, те, що підозрюваний одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

міркування захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

пояснення підозрюваного про те, що він не причетний до інкримінованого йому злочину,

доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та заперечив проти доводів сторони захисту,

перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

06 березня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме що він, діючи за попередньою змовою з іншими особами відносно яких здійснюється досудове розслідування в цьому провадженні, шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_10 у сумі 10000 доларів США.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя визнав обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_7 підозру в тому, що в лютому 2020 року ОСОБА_7 та інші особи, відносно яких здійснюється досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні (далі за текстом інші підозрювані) переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків, попередньо домовились про незаконне заволодіння шляхом обману грошовими коштами жителів м.Тернопіль під приводом відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди та не притягнення до кримінальної відповідальності близьких родичів за ніби то вчинення останніми дорожньо-транспортної пригоди із потерпілими, а тому з метою виконання умов зазначеної домовленості 20 лютого 2020 року ОСОБА_7 з іншими підозрюваними приїхали в м.Тернопіль, де близько 20.00 год. один з них з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 визначив стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , на який відповіла ОСОБА_10 , який в телефонній розмові, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом ОСОБА_10 , видав себе за працівника поліції та повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що чоловік її доньки скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий від його дій перебуває у лікарні. Надалі, використовуючи розгублений стан ОСОБА_10 та її родинні зв`язки, а також висунув вимогу добровільно передати грошові кошти у сумі 10000 доларів США для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та не притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка її доньки за нібито вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди із потерпілими. В свою чергу, ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, реально сприймаючи слова шахраїв та будучи переконаною в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно її сина у випадку, якщо вона не виконає вищезазначеної вимоги, погодилася передати грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. Після цього, інші підозрювані на автомобілі ОСОБА_7 спільно направилися до місця проживання ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 , де один з них діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншим підозрюваним 20 лютого 2020 року близько 20 год. прибув по місцю проживання ОСОБА_10 де, видаючи себе за представника поліції, отримав грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, нібито для відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди на лікування та не притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка її доньки за вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди із потерпілими. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими підозрюваними заволоділи грошовими коштами у сумі 10000 доларів США спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри є правильними, оскільки вони підтверджуються даними: протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 , яка вказала, що невідомі особи шляхом обману заволоділи її коштами в сумі 10 тис.дол.США; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що проходячи повз будинок потерпілої бачив автомобіль марки Шкода Суперб і трьох чоловіків біля нього, один з яких сказав до інших взяв десятку баксів, а інший відповів трьошка моя, сідаємо в машину і їдемо; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 , який упізнав ОСОБА_7 , як особу, що знаходилась поряд з будинком потерпілої біля автомобіля марки Шкода Суперб і сказала останню фразу; протоколом за результатами проведення НСРД від 27 лютого 2020 року, яким підтверджуються обставини, які повідомлені потерпілою та вказаним свідком.

Наведені обставини, які об`єктивно підтверджуються доданими до клопотання слідчого доказами, в сукупності дають підстави вважати, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, а тому пред`явлена йому підозра є обґрунтованою.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що в ході розгляду в суді першої інстанції клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий і прокурор не довели ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до підозрюваного, більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, так як із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб тяжкого злочину, йому відоме місце проживання потерпілої та свідка, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин справи. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що у 2018 році ОСОБА_12 змінював своє прізвище та по батькові.

Слідчий суддя правильно врахував наведені відомості про особу підозрюваного та конкретні обставини інкримінованого йому злочину і прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність в даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в тому числі ризиків ухиленні від досудового розслідування і суду, та недостатність більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Доводи захисника про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки за змістом п.4 ч.2 ст.183 КПК України такий запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що має місце в цьому випадку.

Крім того, вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і одночасно просить застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявності ризиків, що передбачені ст.177 КПК України.

Також, слідчий суддя з урахуванням встановлених відомостей про особу підозрюваного і обставин інкримінованого тяжкого злочину та обсягу встановлених у цьому випадку ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для визначення розміру застави згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який на даному етапі досудового розслідування забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного і є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження.

Аналізуючи доводи прокурора про необхідність збільшення розміру застави, колегія суддів приходить до висновку про їх необґрунтованість.

Так, доводи прокурора про наявність підстав для визначення розміру застави понад максимальну межу, яка встановлена для відповідного злочину в п.3 ч.5 ст.182 КПК України, суперечать матеріалам провадження, оскільки вказана норма закону стосується розміру застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, а в даному випадку підозру пред`явлено у вчиненні тяжкого злочину.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в апеляційній скарзі стверджує про необхідність встановлення застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 незаконно отримав значний обсяг грошових коштів, що суперечить обставинам, які викладені в пред`явленій ОСОБА_7 підозрі, згідно якої він заволодів коштами потерпілого не особисто, а в складі групи осіб. Будь-яких відомостей про розмір коштів, які отримав безпосередньо ОСОБА_7 та про інші епізоди його злочинної діяльності матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих сторонами матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційних скарг.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 184, 194, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді