Провадження № 1-кс/991/1613/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою № У-8844 від 30.07.2019,
ВСТАНОВИВ:
25.10.2019 до Вищого антикорупційного суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 , направлені ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.09.2019.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.10.2019 скаргу було призначену до розгляду.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що у заяві № У-8844 від 30.07.2019 нею були надані відомості про кримінальний службовий злочин, вчинений прокурорами місцевої прокуратури та слідчими поліції щодо знищення цілих пакетів кримінальних проваджень, які порушені ДБР і скеровані до СУ ГУНП в Київській області. Ці відомості не були внесені детективами Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
Саме тому заявник звертається до суду з проханням:
-зобов`язати детективів НАБУ порушити кримінальне провадження до СУ ГУНП в Київській області, слідчих та керівництва Вишгородського ВП та місцевої прокуратури за ознаками складу злочинів за ч.2 ст. 364, ст. 396, ч. 4 ст. 28 КК України ;
-внести відомості про кримінальні правопорушення за знищення 4-х кримінальних проваджень із повним пакетом фактів злочинів до ЄРДР;
-надати витяги із ЄРДР по кожній кваліфікації.

До початку судового засідання ОСОБА_3 подала заяву з проханням розглянути скаргу без її участі та задовольнити скаргу.
Представник Національного антикорупційного бюро України у судове засідання не з`явився, не надав письмові пояснення стосовно скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Під час розгляду скарги встановлено, що у заяві вх. № У-8844 від 30.07.2019, прийнятій на особистому прийомі громадян в НАБУ, ОСОБА_3 повідомила, що керівники НП у Київській області, керівництво та прокурори Києво-Святошинської прокуратури, керівники та слідчі Києво-Святошинського ВП та Вишгородського ВП причетні до знищення цілих пакетів кримінальних проваджень, які буди порушені ДБР і надіслані до НП в Київській області. Заявник стверджує, що на всіх етапах проходження готових пакетів кримінальних проваджень за ст. ст. 127, 185, 190, 375, 364, 367 КК України, перепродавались кримінальні провадження за установлені суми відповідно до зазначених кримінальних кваліфікацій. Тому у заяві ОСОБА_3 просила керівника НАБУ здійснити службове розслідування на кожному етапі проходження кримінальних проваджень, з`ясувати хто здійснив службовий кримінальний злочин, встановити факти продажу із отриманням неправомірної вигоди за знищення кримінальних проваджень.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що за Національним антикорупційним бюро України визначена підслідність відносно злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:
1)вчинено конкретним суб`єктом, серед яких прокурори органів прокуратури, зазначені у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру», особи вищого складу Національної поліції;
2)розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3)злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Отже, відповідно до ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» НАБУ підслідні злочини, які вчинялись Генеральним прокурор, першим заступником Генерального прокурора, заступником Генерального прокурора, керівником підрозділу Офісу Генерального прокурора, заступником керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора), прокурором Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора), керівником обласної прокуратури, першим заступником керівника обласної прокуратури, заступником керівника обласної прокуратури та керівником підрозділу обласної прокуратури.
Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» у тексті КПК України слова «Генеральна прокуратура України», «регіональна прокуратура» і «місцева прокуратура» в усіх відмінках і числах було замінено відповідно словами «Офіс Генерального прокурора», «обласна прокуратура» і «окружна прокуратура» у відповідному відмінку і числі.
Таким чином, злочини, які вчинені керівниками та прокурорами окружної (місцевої) прокуратури, не підслідні Національному антикорупційному бюро України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 Закону України «Про Національну поліцію» встановлюються такі спеціальні звання вищого складу поліції: генерал поліції третього рангу, генерал поліції другого рангу, генерал поліції першого рангу.
Отже, коло посадових осіб Національної поліції, злочини яких є підслідними детективам НАБУ, є обмеженим. Із заяви ОСОБА_3 неможливо встановити чи відносяться посади осіб, у діях яких вона вбачає ознаки злочину, до посад вищого складу Національної поліції, а тому відсутні підстави вважати, що цей злочин підслідний НАБУ.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Доводи ОСОБА_3 щодо можливого вчинення злочинів у вигляді знищення матеріалів кримінальних провадженнях ґрунтуються на припущеннях, і не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення зазначених у заяві кримінальних правопорушень. Заявник не вказує на конкретні дії, які були вчинені, посадових осіб, які приймали рішення і вчиняли протиправні дії, та інші обставини, які б допомогли встановити наявність ознак кримінального правопорушення та були б підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Зважаючи на те, що відомості, які наведені у заяві ОСОБА_3 № У-8844 від 30.07.2019, не містять інформацію про вчинення кримінального правопорушення як такого, та правопорушення яке могло бути підслідне НАБУ, бездіяльність у вигляді невнесення відомостей до ЄРДР детективом НАБУ відсутня.
За наведених обставин у задоволенні скарги належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою № У-8844 від 30.07.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1