Справа № 991/493/20
Провадження1-кс/991/500/20
15 травня 2020 року м.Київ
На твердження адвоката зазначений арешт накладено не обґрунтовано, оскільки відсутні будь-які докази, які б пов`язували ТОВ «Глорія Юкрейн» і його учасника компанією SAPHANA CAPITAL LTD, та кінцевого бенефіціарного власника компанії Антігоні Ніколау з діяльністю ОСОБА_5 . За час досудового розслідування нікому зі службових осіб чи бенефіціарів компанії про підозру повідомлено не було, також за час накладення арешту органом досудового розслідування не вчинено ніяких процесуальних дій відносно власника майна, що свідчить про відсутність потреби у продовженні застосування заходу забезпечення. Крім того, SAPHANA CAPITAL LTD є добросовісним набувачем корпоративних прав ТОВ «Глорія Юкрейн», оскільки набула їх у власність на не заборонених законом підставах, та не знала і не могла знати про наявні спірні питання щодо створення та діяльності ТОВ «Глорія Юкрейн». Спираючись на практику Європейського суду з прав людини та відсутність підстав для застосування заходу забезпечення, адвокат прохає клопотання задовольнити.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав подані уточнення до клопотання, прохав залишити без розгляду клопотання про скасування арешту з корпоративних прав ТОВ «Глорія Юкрейн» та прийняти рішення стосовно передачі корпоративних прав в управління Національному агентству.
Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав письмові пояснення в яких зазначив, що арешт на корпоративні права ТОВ «Глорія Юкрейн» накладено обґрунтовано та підстав для скасування не вбачається. Стороною обвинувачення продовжується проведення досудового розслідування, а скасування заходу забезпечення може зашкодити кримінальному провадженню. З приводу скасування передачі арештованих корпоративних прав в управління Національному агентству зазначив, що арешт корпоративних прав не передбачав заборони володільцю майна здійснювати заходи щодо користування ним, а ухвалою слідчого судді, якою було визначено порядок зберігання арештованого майна, біло обмежено вказане право володільця. Вважає доводи представника ТОВ «Глорія Юкрейн» в частині скасування передачі майна в управління обґрунтованими.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення адвоката, вивчивши подані ним доповнення та заяви, вивчивши заяву прокурора, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків
Стаття 26 КПК України зазначає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частиною 6 статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Виходячи із засад змагальності та диспозитивності кримінального процесу, оскільки особа, яка подала клопотання не підтримує його в частині скасування арешту корпоративних прав, у слідчого судді відсутні підстави для його розгляду по суті, а тому клопотання адвоката в даній частині слід залишити без розгляду.
Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 4 ст. 9 КПК України передбачено, що у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до статті 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд (рішення від 06.03.2018 у справі № 243/6674/17-к).
У даному випадку, чинним кримінальним процесуальним кодексом України, на противагу вирішенню питання накладення арешту та скасування арешту майна, не передбачено, ні в апеляційному, ні в іншому порядку перегляд рішення про передачу активів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що істотно порушує право осіб на ефективний засіб юридичного захисту.
Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду слідчим суддею питання щодо скасування передачі активів в управління Національного агентства України.
У рішенні по справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини зазначив, що справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.
За таких обставин, враховуючи, що питання про передачу активів в управління Національному агентству, відповідно до положень КПК України та Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» є похідним і напряму залежить від арешту майна, який повинен передувати, тому слідчий суддя вважає за можливим, з метою забезпечення права осіб на ефективний засіб юридичного захисту, розглянути в цій частині клопотання адвоката ОСОБА_4 та застосувати аналогію закону, за правилами, закріпленими в Главі 17 КПК України.
Відповідно до абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.
Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (надалі Закон) Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.
Частина 1 Закону зазначає, що управління активами це діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.
Управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону, здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.
Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості.
У разі здійснення управління активами у вигляді частки у статутному (складеному) капіталі чи акцій, паїв управитель під час здійснення повноважень власника таких активів у вищих органах управління відповідної юридичної особи зобов`язаний погоджувати свої дії з власником таких активів (ч. 7 ст. 21 Закону).
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що передача корпоративних прав ТОВ «Глорія Юкрейн» в управління Національному агентству мала на меті забезпечення збереження даних активів та збереження їх економічної вартості.
Під час судового розгляду клопотання адвокатом не наведено фактів, що прийнятим рішенням про передачу активів ТОВ «Глорія Юкрейн» в управління Національному агентству не було досягнуто основної умови такої передачі, а саме: не забезпечено їх збереження та збереження їх вартості. Крім того, як вбачається із наданих до суду матеріалів та було встановлено в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.03.2018, вартість статутного капіталу ТОВ «Глорія Юкрейн» перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на нього накладено арешт, що в своїй сукупності надавало слідчому судді можливість прийняття рішення про передачу корпоративних прав ТОВ «Глорія Юкрейн» в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Твердження прокурора, щодо не врахування судом, під час постановлення ухвали про передачу майна в управління Національному агентству, відсутності в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2017 заборони власнику майна права користування корпоративними правами, слідчим суддею не береться до уваги, оскільки передача активів в управління можлива при накладенні арешту, як із встановленням заборони користування, так і без встановлення такої заборони.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1