Справа № 214/2113/20
1-кс/214/234/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 01 квітня 2020 року, погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519 від 22 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, про направлення підозрюваного ОСОБА_5 до медичного закладу для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про направлення до медичного закладу для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 у невстановленому місці та у невстановлений досудовим слідством час придбав салютний феєрверк на 49 пострілів, з метою спричинення тілесних ушкоджень із хуліганських мотивів значній кількості прихожан та служителів Спасо-Преображенського кафедрального собору, розташованого за адресою: вул. Соборна, 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, тим самим заздалегідь заготовив предмет для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_5 22 березня 2020 року приблизно о 07.00 годині прибув до Спасо-Преображенського кафедрального собору, розташованого за адресою: вул. Соборна, 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу на автомобілі таксі марки «ГАЗ-31105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_7 , разом із заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень із хуліганських мотивів, а саме: салютним феєрверком на 49 пострілів, який був схований до поліетиленового пакету чорного кольору. Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень із хуліганських мотивів, того ж дня приблизно о 07.00 годині зайшов до приміщення Спасо-Преображенського кафедрального собору, де на той час проводилась богослужіння служителями собору та осіб, які допомагали у вказаному дійстві, де останній, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою спричинення за допомогою заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень салютного феєрверку на 49 пострілів, підпалив гніт даного пристрою, схованого до поліетиленового пакету, тим самим привів у дію вказаний піротехнічний пристрій. Після чого ОСОБА_5 , усвідомлюючи свої протиправні хуліганські дії, направлені на переривання богослужіння, діючи з особливою зухвалістю, з метою переривання богослужіння, спричинення паніки у служителів та відвідувачів собору та завдання останнім тілесних ушкоджень із хуліганських мотивів, почав викрикувати фрази про початок вибуху, після чого вибіг з приміщення собору, та зник із місця скоєння злочину на автомобілі таксі марки «ГАЗ-31105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_7 . Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_5 салютним феєрверком на 49 пострілів було пошкоджено вхідні двері Спасо-Преображенського кафедрального собору, тим самим створив реальну загрозу спричинення пожежі та ризик опіків та ран у служителів та відвідувачів вказаного релігійного закладу.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ст.296 ч.4 КК України, за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

23 березня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що згідно з даними, наданими КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався до лікаря-психіатра з 2008 року з приводу шизофренії, параноїдної форми. По даному кримінальному провадженню відбулась консультація з завідуючим відділення судово-психіатричних експертиз КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» ДОР» ОСОБА_8 з приводу можливості проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваному. ОСОБА_8 звернув увагу на ту обставину, що з відповідним діагнозом: шизофренія, параноїдна форма для вирішення поставлених в експертизі питань підозрюваному рекомендоване проходження стаціонарної судово-медичної експертизи, якого необхідно помістити для тривалого обстеження до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» ДОР».

Беручи до уваги, що для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_5 необхідне поміщення його для тривалого обстеження до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» ДОР», керуючись вимогами ст.509 ч.2, ст.184 КПК України, слідчий просить для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи направити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» ДОР», яка розташована в м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1.
Присутні в судовому засіданні прокурор та слідчий, кожен окремо, клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні та направленні підозрюваного ОСОБА_5 до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» ДОР» для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання слідчого з урахуванням наявної медичної документації, яка свідчить про наявність у його підзахисного психічного захворювання.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст.244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо, зокрема, визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Як слідує зі ч.1,2 ст.509 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною. У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду.
З наведеного вбачається, що порядок розгляду питання про направлення особи для проведення психіатричної експертизи розглядається під час досудового розслідування за правилами глави 18 КПК, виключно з доведенням необхідності її проведення.
Крім того, зі змісту ч.1 ст. 509 КК слідує, що однією з обставин, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була у неосудному стані чи вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, і при встановленні яких слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта, є наявність згідно з медичним документом в особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання.
У ч.1 ст.509 КПК України сформульовано загальні обставини, за наявності яких слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта для проведення психіатричної експертизи. Тобто у ч.1 ст.509 КПК України вид цієї психіатричної експертизи не зазначається. Водночас виокремлення у ч.2 ст.509 КПК України додаткової підстави для призначення стаціонарної експертизи необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців, дозволяє зробити висновок про те, що у ч.1 ст.509 КПК України йдеться саме про амбулаторну психіатричну експертизу. Відтак, амбулаторна психіатрична експертиза є первинною стосовно стаціонарної психіатричної експертизи, при цьому для стаціонарної експертизи передумовою слід визначати результати амбулаторної експертизи.
Наведені висновки відповідають і практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Так, у пп.96, 97 рішення ЄСПЛ від 26 лютого 2015 року у справі «Заїченко проти України №2» констатовано, що тримання під вартою особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям п.1 ст.5 конвенції, що полягає у запобіганні позбавленню осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного в підпункті «е». У зв`язку з останнім ЄСПЛ наголошує, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавленою свободи, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості захворювання (п.39 рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»).
Аналогічні правові позиції ЄСПЛ, відповідно до яких тримання особи у психіатричному закладі без достатніх на те підстав є позбавленням свободи, значенні в п.67 рішення від 05 червня 2014 року у справі «Акопян проти України» та п.105 рішення від 17 квітня 2014 по справі «Руденко проти України».
Відповідно до п.п.6, 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865, предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. За формою проведення експертиза може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною.
Судовим розглядом встановлено, що 23 березня 2020 року о 12.50 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Згідно листа КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» №2180 від 26 березня 2020 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертається до лікаря-психіатра за медичною допомогою з 2018 року з приводу: шизофренія, параноїдна форми.

Постановою слідчого СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 березня 2020 року призначено по кримінальному провадженню судово-психіатричну експертизу з метою встановлення наявності у ОСОБА_5 психічного захворювання та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїй дій і керувати ними.

Під час судового розгляду клопотання слідчий зазначив, що амбулаторна судово-психіатрична експертиза по справі не проводилась, пославшись при цьому на долучений до матеріалів клопотання рапорт.

Так, з рапорту слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області слідує, що по даному кримінальному провадженню відбулась консультація із завідуючим відділення судово-психіатричних експертиз КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» ДОР» ОСОБА_8 з приводу можливості проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підозрюваному. ОСОБА_8 звернув увагу на ту обставину, що з відповідним діагнозом: шизофренія, параноїдна форма для вирішення поставлених в експертизі питань підозрюваному рекомендоване проходження стаціонарної судово-медичної експертизи, якого необхідно помістити для тривалого обстеження до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» ДОР».

Однак слідчий суддя не приймає до уваги такий рапорт, оскільки він не є належним доказом за відсутності будь-яких документів з медичного закладу, які б підтверджували викладені в ньому доводи.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що він не володіє спеціальними знаннями у галузі психіатрії, які дають йому можливість вирішити питання про наявність у особи психічного розладу, а тим більше захворювання, а також, необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження за особою з метою встановлення такого психічного розладу (захворювання) та його ступеню.

Отже, у будь-якому разі, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, слідчий суддя має керуватись висновком амбулаторної експертизи про необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи.
Станом на момент розгляду клопотання слідчого амбулаторна судово-психіатрична експертиза по справі не призначалась та не проводилась, що свідчить про передчасність клопотання слідчого про направлення підозрюваного ОСОБА_5 до медичного закладу для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

В свою чергу, суд не приймає посилання слідчого на відомості, що містяться у листі КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» №2180 від 26 березня 2020 року про звернення ОСОБА_5 до лікаря-психіатра за медичною допомогою з 2018 року з приводу: шизофренія, параноїдна форми, оскільки зазначені відомості самі по собі не є підставою для призначення стаціонарної психіатричної експертизи, для надання дозволу на проведення якої відповідно до ч.2 ст.509 КПК України має бути встановлена необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи, що вказані відомості не містять.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в пп.47, 48 рішення від 05 жовтня 2000 року у справі «Вербанов проти Болгарії», жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічно хворою, не може розглядатися як таке, що відповідає пп.«е» п.1 ст.5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило застосовується навіть якщо метою тримання заявника є отримання медичного висновку.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки ним та прокурором не доведено необхідності у здійснені тривалого спостереження та дослідження за підозрюваним ОСОБА_5 в медичному закладі для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи, в тому числі, за відсутності висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка б визначала необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження за останнім.
Керуючись ст.ст.242, 244, 309 ч.1 п.8, 372, 395, 509 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженому прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 01 квітня 2020 року, за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519 від 22 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, про направлення підозрюваного ОСОБА_5 до медичного закладу для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 30 хв. 02 квітня 2020 року в залі судового засідання № 4 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за адресою: вул. Демиденка 3а, м. Кривий Ріг.

Слідчий суддя ОСОБА_1